Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Scuze, am întârziat. Ceva la muncă. - Ai venit.
- Asta contează. - Sunt lihnită.
- Sper că localul e cum îl laudă lumea. - Mulțumesc.
Domnule, doamnă, pe aici, vă rog.
- Ai văzut că suntem doar noi? - Poate am evitat aglomerația.
R.J., ce se întâmplă?
Emma Rose Winslow, iubirea vieții mele,
te măriți cu mine?
Ești sigur?
Am știut că ne e sortit să fim împreună de cum te-am văzut.
Așa că da.
Pur și simplu... nu pot să cred că se întâmplă asta.
Adică accepți?
- Da. - Da?
Da!
Felicitări!
Noroc!
Stai!
- Ce s-a întâmplat? - Mama mea.
Doamne! Cum îi voi spune mamei?
N-ar trebui să fie o problemă. Știe că suntem împreună, nu?
Bine. Cât de greu poate fi să-i spui?
Cum? Vorbești serios?
Nu, în niciun caz!
Îmi iau toate studiile, datele și întreaga echipă
și mă duc la Johns Hopkins.
Nu mergem acolo.
Nu blufez.
Blufez.
Studiile noastre genetice au transformat înțelegerea mecanismelor tumorale.
Nu ești de acord?
Stai! Nu tu.
Redu căldura. Acoperă.
Studiile noastre nu sunt doar inovatoare. Aplicațiile medicale salvează deja vieți.
Bine.
Mă bucur că ne-am înțeles. Cu bine!
Avem fonduri pentru încă un an.
Și să nu mai aud de probleme săptămâna asta.
Mulțumim, dr. Winslow.
- Emmie? - Bună, mamă!
Parcă veneai mâine.
M-am gândit să te surprind venind cu o zi mai devreme...
- Fiindcă... - Fiindcă?
- Fiindcă mi-a fost dor de tine. - Și mie mi-a fost dor de tine, pisoiaș.
- Mamă, nu-mi spune așa. - Vei fi mereu pisicuța mea.
Cinăm mai devreme și stăm de vorbă acasă?
- Sună grozav. - Bine.
Jur că a fost cel mai dificil an.
Era să pierd finanțarea laboratorului... Fetița mea e tocmai la Londra,
stagiară la Discovery Channel...
- Discovery Resorts. - Nu asta am spus?
Oarecum.
Mamă, am o veste și e mare.
Nu-mi spune că ți-au oferit o slujbă la Londra.
- Nu mi-au oferit o slujbă. - Slavă Domnului!
Firește, ar fi grozav dacă ai primi o ofertă,
dar, sincer, nu știu ce m-aș face dacă te-ai muta definitiv.
Casa e pustie fără tine.
Și acum, că te-ai întors, cine știe? Ai putea decide să-ți iei masterul.
De fapt, chiar asta voiam să-ți spun.
N-o să-mi caut serviciu și nu îmi voi lua masterul.
- Îmi voi conduce propria firmă. - Propria firmă?
Știi canalul meu Instagram din anul întâi?
- Da. - N-am făcut mare brânză cu el,
dar am dat de un consultant care m-a ajutat.
Ți-am zis de el.
- Tipul care lucrează cu taică-său? - R.J.
Da. R.J.
A zis să-l prezint celor de la Discovery ca mod de a le promova hotelurile de lux
și așa am făcut.
Și mi-au oferit o sponsorizare cu șase cifre.
- Îți vine să crezi? - Și ăsta e noul tău job?
Promotor al acestei firme?
Mamă, știu că nu e masterat, dar asta vreau să fac în viață.
- Emma, sună incredibil. - Chiar crezi asta?
Da. Și poți lucra de acasă.
N-ar fi practic să lucrez de acasă.
Ba da. Așa fac acum toți cei de vârsta ta. Vom transforma în birou camera de oaspeți.
Dar are jaluzelele defecte.
- Mă rog, nu jaluzelele, ci sfoara. - Mamă...
- Ce-i ăla? - Un inel de logodnă.
De ce ai un inel de logodnă?
Fiindcă... sunt logodită.
- Ești logodită? Cu cine? - Cu R.J.
Nu, nu ești logodită.
Dacă ai fi fost logodită, eu, mama ta, aș fi știut asta.
Sunt de câteva zile.
Mi-am zis c-ar fi mai bine să-ți spun personal și...
- Și... - Și?
Și nu voiam să mă judeci înainte să am ocazia să decid singură.
Nu e corect. Nu judec oamenii.
Sigur mi-ar plăcea acest tip cu inițiale în loc de nume
dacă mi-ai da detalii despre el.
Asta încerc să fac de când am ajuns.
Bine, înțeleg că e ceva neașteptat.
Dar, când știi, știi pur și simplu. Eu și R.J. suntem sortiți să fim împreună.
Nu concep să trăiesc fără el.
Dacă tu ești fericită, și eu sunt fericită.
Atunci de ce îți vine să plângi?
N-o să plâng. Ați ales deja data?
- Nunta e luna viitoare. - Luna viitoare?
- Stai, sper că nu ești... - Mamă!
- Vreau să spun... Em, care-i graba? - Nu e grabă, e o oportunitate.
Discovery decontează întreaga nuntă
la complexul Anantara din Phuket, Thailanda.
I-am convins chiar să facă donații pentru Ocean Institute.
Am crezut mereu că îți vom planifica nunta împreună.
Încă putem. Mâine lucrăm la lista invitaților.
- Dar vor fi puțini. - Și Janice?
Sigur că poate veni și Janice, dacă promiteți să vă purtați frumos.
Eu promit.
- Deci e totul în regulă? - Da.
Auzi?
Dacă tati mai trăia,
ți-ar fi spus ce norocos e R.J. că se însoară cu cineva ca tine.
Mi-aș fi dorit...
Da, și eu.
Se pare că mergem la Phuket.
MAMA MIRESEI
Mătușă Janice!
Bună! Iat-o pe viitoarea mireasă!
Iată-te și pe tine!
Viitoare bunică!
- Mai ușor. - Da. Sunt doar mama miresei.
- Emma Winslow, presupun. - Da, eu sunt.
Iar dumneata ești...
Harley Ray, la dispoziția voastră. Duc bagajele.
Puștoaico, ai ales locul perfect pentru o nuntă.
Da, e unic.
Am venit aici în vacanță acum 32 de ani și n-am mai plecat.
Duc ăsta în cameră.
Îmi place ce văd.
- Poți măcar să-ți mimezi vârsta? - N-am mai avut un Harley între picioare.
Bun.
Em!
- Em! - R.J.!
Salut!
R.J., ea e mătușa mea Janice.
- Bună! - Iar ea e mama mea.
E o adevărată plăcere să vă cunosc personal, doctore Winslow.
Zi-mi Lana, cred că am depășit faza protocolară.
- Nu crezi? - Așa e.
Să știi că o iubesc pe fiica ta mai mult decât e omenește posibil
și promit că voi avea mereu grijă de ea.
Așa să faci, spre binele tău.
- Uite-l! - Bună! Eu sunt Scott.
El e...
- Scott Jackson? Chiar tu ești? - Lana?
Doamne, ce mă bucur să te văd!
- Și eu? - Dumnezeule! Janice Bowen!
- Doamne! - Nu pot să cred.
- Clay, și tu ești aici? - Ce face?
Da, m-am însurat cu Scotty acum un an.
Treceți încoace!
Deci vă cunoașteți?
- Am fost la Stanford împreună. - Da.
- Sunt multe de povestit. - Dar ne abținem.
- De unde-l cunoști pe R.J.? - E nepotul meu.
- E fiul lui Will. - Fiul lui Will Jackson?
- Da. - Adică fratele tău, Will Jackson, și...
Nu se poate!
Se pare că s-a adunat toată gașca. Iar tu trebuie să fii mama...
Doamne sfinte! Lana?
Vă cunoașteți?
- Da. Adică... - Ei bine...
Da, ne cunoaștem.
- Puțin. - Bună!
Salutare!
Adică „salut”, care provine din latinescul „salutare”.
Stai puțin! Tu ești mama Emmei?
Îmi explicați și mie ce se întâmplă?
Tatăl tău și mama Emmei au fost iubiți odinioară, în facultate.
- Cum? - Glumești?
N-a fost ceva serios.
Vorbești serios?
Ce s-a întâmplat între voi?
Știți cum sunt iubirile din studenție. Relația n-a mers.
- Și a fost mai bine. - Mă bucur că spui asta.
E adevărat.
Bine.
Ce ați zice să ne cunoaștem toți patru la cină?
Sau să ne re-cunoaștem, de fapt.
De acord, dar, dacă R.J. e fratele meu vitreg, nunta pică.
De acord cu cina.
Și cum toți par ocupați,
propun o șuetă cu amicul Don Julio.
- Am o feblețe pentru hispanici. - Și eu.
Se pare că toți avem.
- Propun să mergem în camere. - Bună idee. Ne conduci?
Da.
- Iau eu bagajul. - Nu e nevoie, mă descurc.
Dumnezeule!
- Ia-mă de mână! - Vino încoace!
Nu-i așa că adorați nunțile?
PLAJĂ, TERENURI DE TENIS, RECEPȚIE, SPA
Pe bune, dintre toți bărbații din lume,
fetei mele trebuia să-i cadă cu tronc fiul celui care mi-a călcat în picioare inima.
- Unii ar zice că așa a vrut soarta. - Soarta curului!
Apropo de cur, recunoaște că Will arată binișor.
N-am observat.
Cum n-ai observat?
Lana n-a îmbătrânit o zi. Arată super.
- Cred că m-a tras în apă intenționat. - Și n-avea de ce?
Sunt prosoape acolo?
- Nu văd niciunul. - Le-o fi uitat camerista.
- Mă duc să-ți aduc. - Mersi.
Scott mi-a zis picanterii despre fosta lui Will.
Nu vreau să știu. Dar a venit singur?
- Nu vreau să știu. - Ba vrei. Și da, a venit singur.
Will a fost însurat cu ea mai puțin de doi ani.
L-a părăsit după ce s-a născut R.J.
S-a dus în Australia să se regăsească. Și caută încă.
De aceea nu vine la nuntă.
- Păcat! - Păcat? E tot ce ai de spus?
Ce să zic? Că e foarte trist că R.J. a trebuit să crească fără mamă?
Și că a fost crescut de tatăl lui burlac și o suită lungă de iubite sexy?
Înțeleg. O faci pe indiferenta, dar te gătești. Îmi place.
Să vadă ce a ratat, dar fără să știe că-ți pasă.
- Nu fac asta deloc. - Te știu, Lana Winslow.
Dacă nu ești dispusă să te răzbuni puțin, nu ești cum te credeam.
Nu pot trece peste săptămâna asta cu Will
decât discutând sincer despre penibilul situației.
Fără explicații, fără morți dezgropați. O recunoaștem și gata.
Bine. Mai ai o oră până la cină și Will stă în vila 121.
- Da. - Da.
- Da! - Da.
Da, vom lămuri situația definitiv.
Da.
Sunt cu adevărat uimită de cât de bine fac față.
Și eu. Arăți nemaipomenit.
Will?
Ai adus prosopul ăla?
Ce-ai zis?
Intră. Îmi trebuie imediat.
Bună!
- Ce faci? - Poftim? Mi-ai zis să intru!
- Credeam că ești Scott. - De ce oare?
- Ce mai faci aici? - Gata, plec.
Îmi pare rău.
- Scuze! - E în regulă, lasă-le.
Acuma vii?
Nu-i adevărat câtuși de puțin.
- Doamne! - Aduci puțin cu tatăl tău.
Eram urât când eram mic. Poți să recunoști acum.
- Sper că nu m-ați așteptat. - Abia am ajuns.
- Bine. Nu e nevoie. - E nărav fără leac.
- Chiar nu-i nevoie. - Mamă, șezi, te rog.
- N-am vrut să facă nimeni caz de mine. - Tu ești singura care face caz.
Bine.
- Ești teafăr? - Da. Mi-au mai rămas nouă degete.
Vreau să-mi cer iertare pentru cele întâmplate la vila ta.
- Nu, să uităm de asta. - Ce s-a întâmplat la vila ta?
L-am întrerupt pe tatăl tău în timp ce făcea duș.
- Ce-ai făcut? - N-am dat buzna peste el.
- Era deschisă ușa. - De la duș?
Nu, ușa de la vilă era deschisă și a zis că avea nevoie.
De prosop aveam nevoie.
Iar eu trebuie să mă împrospătez.
- Dar abia ai venit. - Niciodată nu ești împrospătat destul.
- Ar fi mai bine... - Da, du-te.
Îmi spui ce se întâmplă, te rog?
Ai idee cât de jenant e?
Bine, înțeleg că a fost ceva între tine și Will la facultate.
Dar ce mare scofală e?
Nu a fost „ceva”. Eram totul unul pentru altul.
Nimeni nu se iubea ca noi. Credeam că vom fi toată viața împreună.
Apoi, într-o zi, a dispărut. Nu ne-am mai văzut niciodată.
N-am vorbit până azi.
- Deci te-a părăsit din senin? - Absolut din senin.
Mi-am dat seama că nu știa ce va face după absolvire,
dar nu e o scuză să dispară subit.
- N-a mai sunat să explice? - Niciodată.
Nu-l știu prea bine pe tatăl lui R.J., dar nu pare genul care face așa ceva.
Mi-am schimbat numărul de telefon și nu i-am zis.
- Apoi m-am mutat și nu i-am spus unde. - Mamă!
N-aveam chef de scuze jalnice, nici să-i dau altă șansă să mă rănească.
Și l-ai cunoscut pe tata, m-ai născut și viața a continuat.
Ești cea mai importantă din viața mea. Îmi fac griji pentru ce ți s-ar întâmpla.
- Mie? - Da, ție.
Oricât l-ai iubi pe R.J., n-o să ai încredere în el.
Vorbești serios?
Normal. Există controversa dintre moștenirea genetică și creștere.
Crede-mă, mă pricep. Ține de gene.
Bine. Nu-s genetician de renume mondial, dar nu văd logica.
Cască ochii, fiindcă te vei căsători cu fiul satanei.
- Și am dat-o în sminteli. - S-ar putea să nu fie sminteală.
Ascultă la mine. Will era mereu binedispus.
Adora să fie în centrul atenției, să se ocupe de toate.
- Ce-i rău în asta? - Își ascundea adevăratele sentimente.
Bătea palma pentru orice. Nu mai vorbesc de bătut pumnii.
R.J. nu e tatăl lui, iar eu nu sunt tu.
Nu crezi că R.J. e la fel?
Mamă, Will crede că e minunat că ne-am întâlnit,
că au trecut decenii de la ce a fost între voi.
Așa că te rog, poți să nu te mai gândești la asta?
Ai zis că ești fericită dacă sunt și eu.
Așa am zis și am vorbit serios.
Bine, fiindcă nunta mă stresează maxim și n-aș putea face asta fără tine.
Și vreau să ții un toast la cina de repetiție.
- Vrei să țin un toast? - Ești mama mea.
Vreau să mă susții în toate.
Care-i treaba? Există vreun domn Winslow?
- Serios? - E o întrebare.
Sau și Lana e divorțată?
Stai puțin. Nu știi?
Ce?
Emmei i-a murit tatăl când avea opt ani, într-un accident auto.
Ce chestie! Habar n-aveam. N-am ținut legătura deloc.
Lana a fost părinte unic, ca tine.
- Salut! - Salut! E totul bine?
Da. Am rugat-o pe mama să țină un toast la repetiție.
Perfect. Ai reușit să o întrebi despre...
Bine.
Tată, Lana.
Eu și Emma speram să ne fiți
cavaler și domnișoară de onoare la ceremonie.
Dacă nu vi se pare ciudat.
- Nu-i neapărat. - Sună grozav.
- Aș fi onorată. - Noroc!
Emma, vorbeam cu R.J. despre pagina ta de Instagram
și sunt impresionat de cifrele tale de engagement.
S-au dublat de când ne-ai vizitat la Londra.
Așa, bravo!
I-ai vizitat în Londra?
Eram acolo cu treburi și m-am gândit să-i scot la cină.
Sunt convinsă că v-a făcut plăcere să vă cunoașteți.
Am vrut să vii în vizită, dar nu aveai liber.
Mi-aș fi luat liber dacă aș fi știut că ești logodită.
Nu eram logodită încă.
- Contează că ne vedem acum. - Să bem pentru asta!
Voiam să aștept până după cină, dar vă voi dărui asta acum.
Eu le-am dat deja cadoul.
Da, cel mai bun espresor de pe piață.
- Era în topul cadourilor preferate. - Da.
Asta e...
Da. De ce nu-l deschizi tu?
Sunt cheile apartamentului din Tribeca?
Da, și acum sunt cheile apartamentului vostru din Tribeca.
- E un cadou incredibil. - Sunteți doi oameni incredibili.
Ridicați brațul. Piciorul drept, în spate. Postura războinicului I.
Un apartament de milioane de dolari în Tribeca! Cum să întrec așa ceva?
N-ar trebui să fie o întrecere.
O transformă în întrecere dându-mi peste nas cu averea lui uriașă.
Nu-i rău un bărbat cu o avere uriașă.
Treceți în Postura războinicului II. Priviți către mâna stângă.
- Ai văzut asta? - Ce să văd?
Ăla care seamănă cu Hemsworth te măsoară din priviri.
Mă lași? Am chiloți cu mai mulți ani decât el.
Lasă-mă tu!
Dreapta, în față, stânga, sus, pentru Războinicul întors.
Ai văzut asta?
- Ce? - Zâmbetul cu vino-ncoa'!
Eu zic să te duci la el.
Am plecat. Eu și Emma avem o întâlnire cu managerul Discovery peste zece minute.
- Multe se pot întâmpla în zece minute. - Termină!
- Multe. - Reveniți.
Scuze!
Slavă Domnului că ați venit. Sunt multe de făcut și timpul e scurt.
Dar, după videoconferință, am început excelent.
- Videoconferință? - Am stabilit cu Emma unele detalii.
- Parcă făceam asta împreună. - Așa e.
Atunci de ce se ocupă ea de ședință și finalizare?
- Aveți vreo întrebare? - Nu.
E mare lucru că s-a implicat Camala.
Eu mi-am planificat nunta fără un manager de marcă.
- E totul bine? - Perfect.
Te-ai cununat în curtea bunicii. Ai zis c-a fost scorpie.
Și e rândul meu să fiu scorpie.
- Sunteți pregătite să începem? - Foarte pregătite.
Iar eu mi-am adus notițele.
La mese am ales aranjamentele Phillipei. A organizat nunta lui Harry și Meghan.
Iată darurile, fețele de masă, șervețelele și cartonașele.
Nu am o poză cu rochia de mireasă, dar e ravisantă.
- Ai ales deja totul? - Asta am discutat în lipsa ta.
Ți-ai ales deja rochia?
Daisy Saint Daisy voia un răspuns imediat.
Cine e Daisy Saint Daisy?
Mama ta e adorabilă. Daisy Saint Daisy e următoarea Vera Wang.
Nu refuzi o rochie de 30.000 de dolari.
E unul dintre sponsori.
Ți-o fi sponsor, dar e nunta ta. Ar trebui să faci ce vrei.
Să nu discutăm asta.
- Vreau să fii fericită. - Sunt.
Am designeri și experți care au grijă ca totul să fie perfect.
Și toate îți vor aduce mulți followeri.
Așa că v-am pregătit un itinerar pentru săptămâna asta.
Emma, ai ședință foto într-o oră,
apoi o repetiție de dans, esențială pentru campanie.
Restul invitaților au sosit?
- Da, s-au cazat. - Excelent.
Programul tău e subliniat cu verde.
Nu vom petrece mult timp împreună.
Vii la repetiția de dans de la 16:00. Vezi asteriscul? „Mama miresei”.
Sunt un asterisc.
- Un mic sfat, mami Winslow... - Mami?
Știu că e greu să te desprinzi de ea, dar fetița ta e mare acum
și cel mai bine e să te relaxezi.
Ia un Mai Tai și bucură-te de petrecere.
De acord.
- Chiar ți-a zis „mami Winslow”? - Ba bine că nu.
- I-ai rupt fâșul? - Ar fi trebuit.
Nu vreau s-o supăr pe Emma. E fericită.
- Ce-i asta? - Ăsta e itinerarul meu, de la Camala.
Bun așa.
Ore scrise ca la armată? E nuntă sau război?
Nu mi-e clar.
Măcar ți-a dat o listă de „sugestii”. Ce drăguț!
Nu, e doar un truc ca să mă țină deoparte.
Masaj, manichiură, baie de sunet, minitenis.
Dacă aia crede că mă cumpără cu exfoliant și pedichiură,
nu mă cunoaște prea bine.
Bine zis. Puterea omului de rând! Mai bine zăcem aici nefericite.
Exagerez, nu?
O fi un moment emoționant pentru tine, dar autocompătimirea ar agrava situația.
Ai dreptate. Alege tu.
Minitenis. Nimic nu te calmează mai bine decât să dai în ceva ce nu ripostează.
- Mă bag! - Să mergem!
Da!
- Mulțumesc. - Mersi.
Bună, Harley! Ce cauți aici?
Muncesc unde e nevoie. Cu ce vă pot ajuta, doamnelor?
- Am vrea un teren. - Să verific programul.
- Iată că ne revedem. - Salut!
Am uitat că jucați tenis.
Am genunchii varză, dar încă arăt bine în șort.
Acum îmi amintesc.
Winslow, te-ai prins cum e cu rachetele?
- Vedem. Ai găsit un teren? - Toate-s ocupate până la 14:00.
Deci jucăm la dublu mixt?
- N-am vrea să inoportunăm. - Nu e cazul.
- Scotty, n-o presa. Nu-i place să piardă. - Cine a zis că pierdem?
- Scuze. - E în regulă. Nouă, nouă, doi.
- Da! - Da!
- Bine. - Zece, nouă, doi. Punct de set.
Nouă, zece, unu.
- A fost aut! - A fost în teren.
Arbitru?
- A fost... aut? - Aut? Nu mă-nnebuni!
- A fost în teren, McEnroe. Dă-i punctul. - Nu-l vreau dacă a fost aut.
Toți au zis că e aut. Vrei punctul, ia-l.
Nu toți au zis că e aut. Janice și Scott n-au spus.
- Ia punctul. - Nu, îl rejucăm.
- Bine. - Bine.
Tot nesuferită a rămas.
- Scuze, ce-ai zis? - Că ești înțelegătoare.
Îmi pare nespus de rău.
- Ce te doare? - Știm cu toții ce-l doare.
Sunt doctor. Vreau să te relaxezi și să respiri.
Și eu sunt doctor. Cred că mă descurc.
- Relaxează-te și respiră. - S-a lovit la cap?
Bună întrebare. Niște gheață ar atenua durerea.
Aduc imediat.
Lucas Campion, de la Geffen, LA.
- Nu ți-am reținut numele. - Lana. Lana Winslow.
- Lana Winslow? Pe bune? - Da.
- Ești mare vedetă. - Nu, nu sunt vedetă.
Ba da. Am vrut să te furăm anul trecut, dar ne-ai refuzat.
- Sunt șeful comisiei de recrutare. - Mă pot ridica.
- Încă nu. - Prea devreme.
Aș vrea o nouă șansă să te conving să te muți în sud, la noi.
E drăguț din partea ta, dar se mărită fiică-mea.
- Felicitări! - Mersi.
- Bine, o să-ți pun asta pe... - N-o pui nicăieri.
Regret că vă stric petrecerea, dar mă duc în cameră.
Te ajutăm. Ușor, barosane!
- Mai bine te conduc, pentru siguranța ta. - Nu e nevoie.
- Aș fi eu mai mulțumit așa. - Bine, n-ai decât.
Bine ochit!
Știu că ești foarte ocupată cu nunta și alea-alea,
dar ieși diseară să bem ceva?
- Mulțumesc, dar... - N-are nimic în program.
Perfect. Ne vedem la bar pe la 20:00?
- La ora 20:00. - Bine, ne vedem atunci.
- Cu plăcere! - Mi-ai făcut lipeala cu un puștan.
Cu mare plăcere.
- Am căpătat ce-am meritat. - Crede-mă, niciun bărbat nu merită asta.
Am fost măgar. Am încercat să-i pun capac.
- Poate are dreptate. - Da.
- Înțeleg că o știi bine pe dr. Winslow. - Așa s-ar spune.
Dar nu mai e nimic între voi, așa-i?
Exceptând trei decenii de furie reprimată? Absolut nimic.
- Mă descurc de aici. Mersi. - Să-mi spui dacă ai nevoie de ceva.
- Sigur. Îmi permiți un mic sfat? - Spune.
Dacă vrei să fii cu fosta mea iubită, să ai asigurare medicală.
Am reținut.
În regulă, bătrâne.
Sper că Will e bine.
Va vorbi pițigăiat o vreme, dar va supraviețui.
Ar trebui să-l sun.
Nu te mai gândi la Will, ci la doctorul tânăr și musculos.
Mă scuzați.
- Scumpo! - Aici erai. Te-am căutat peste tot.
Ce s-a întâmplat?
Spune-mi tu. Camala a zis că ai avut un incident cu tatăl lui R.J.
Ăla? Scumpo, n-a fost un incident. A fost doar un mic accident.
- L-a lovit cu o minge. - Spune-mi că n-ai făcut asta.
Nu l-am lovit cu o minge. I-am trimis mingea...
În mingiuțe.
- În zona inghinală. - Înțeleg.
Ghem, set, au!
Mamă, te rog, fă-mi o favoare. Încearcă să te porți normal.
Camala zice să nu se mai repete.
Nu se întâmplă nimic și promit să stau departe de Will Jackson.
Mi-e greu să te iau în serios când arăți așa.
Dar chiar sunt serioasă.
Nu întârzia la dans. E peste 20 de minute.
Bine. Voi ajunge la timp, fără mască.
- Bine. - Scumpo...
- Pot lua cerceii tăi lungi? - Sigur.
- Ieși cu un tip mișto? - Nu.
- Da. - Nu, nu ies.
Beau ceva cu un tip cu care n-am nicio relație.
Așa că... Uite cât e ceasul! Să nu întârzii la lecția de dans.
- Grăbește-te! - Mulțumesc.
Trebuie să plec. Mulțumesc.
Unu, doi, trei, patru, cinci, șase, șapte, opt.
Unu, doi... Frumos! Trei, patru, cinci, șase, da!
Am auzit ce s-a întâmplat la minitenis. Îmi pare nespus de rău.
Mama ta n-a făcut-o intenționat. Adică nu cred.
Dacă vrei să știi, păreți simpatici împreună.
Zău?
N-am mai văzut-o să facă atâtea gafe.
Mulțumesc.
Foarte frumos!
Începutul e bun, dar băieții mai au de exersat.
Milioane de oameni vă vor vedea pe net. Trecem la segmentul următor.
Vom exersa dansul lasoului. Găsiți-vă parteneri.
- Camala, nu am partener. - Mami Winslow. Era de așteptat.
Îmi faci o mică favoare? Nu-mi spune „mami”...
Mă ofer eu.
Mama miresei și tatăl mirelui să danseze împreună?
Nu cred că Emily Post ar accepta.
- Cine e Emily Post? - Una care strică nunți.
Mi se pare o idee foarte bună, dar depinde de voi.
- Marșați! - Tu fiind...
Fosta mea prietenă.
Haide, L. Aveați piesa voastră pe vremea când...
- Da. - Care era?
Nu-mi amintesc.
- „Dă cât poți de tare”? - Ții minte.
Will o cânta la pian.
- „Mona Lisa”. - Da.
Preferata mea.
- Da, și a mea. - Bucățică ruptă din mine.
- De fapt, am piesa pe telefon. - Serios?
Dansăm?
- Ești superbă. - Mulțumesc.
Și uite o surpriză.
- Ce surpriză? - Încă nu m-ai călcat pe degete.
M-am pripit.
Cred că, fiind în preajma ta, sunt...
Și eu.
Mulțumesc. Pentru doamnă...
Scuze că am întârziat. Dansul a durat mult.
- Arăți incredibil. - Mulțumesc.
- Îmi plac cerceii tăi. - Mersi.
- Ce îți comand de băut? - Beau ce bea și el.
Povestește-mi despre cursul de dans.
- A fost jenant. - Fără jenă n-ar fi nuntă.
Ești expert în nunți?
Am fost o dată la un pas de nuntă, dar Medicina mi-a ucis orice șansă.
- Medicina are efectul ăsta. - Tot răul a fost spre bine.
- De fapt, sunt un tip cam singuratic. - Zău? Pare greu de crezut.
- De ce? - Un bărbat bine ca tine...
Sigur ai zeci de nume în carnețelul negru.
Nu mi s-a mai zis că sunt bărbat bine.
Nu cred se mai poartă carnețelele negre, dar aș spune același lucru despre tine.
Nu, acele zile au apus de mult. Nu că m-aș plânge.
Dar uneori e pur și simplu prea târziu.
Nu. Niciodată nu e prea târziu.
Dragostea nu respectă orare. Nu e ca și cum ai pierde un tren.
Crede-mă, tenderul meu a plecat de mult din gară.
N-am băut nimic și vorbim deja despre tenderul tău?
Întâlnirea merge bine.
Mulțumesc.
Pentru următorul tren.
Nu se știe niciodată.
Mamă? Ce faci aici?
- Îmi plac mult cerceii tăi. - Mulțumesc.
Am o convorbire cu un coleg de breaslă.
- Cel despre care ți-am spus. - Eu sunt Emma, fiica Lanei.
Iar el e logodnicul meu, R.J.
Îmi pare bine!
Doctorul Campion e de la Geffen, UCLA, și suntem colegi.
E o discuție strict colegială.
- Văd. - Cu ce ocazie în Phuket?
Amicii mei m-au silit să-mi iau vacanță.
Ziceam că-mi pierd timpul, dar am dat de Lana.
În cazul ăsta, vă lăsăm.
De fapt...
Și eu trebuie să plec. De obicei nu stau până târziu.
Nu, e abia 20:30.
Camala a trimis un SMS. Vrea să ne vedem mâine la 10:00.
De aceea trebuie să mă odihnesc, așa că...
Mi-a plăcut să comparăm notițe, doctore Winslow.
Doctore Campion.
Camala, care-i treaba?
V-am convocat la întâlnirea asta
- ...fiindcă am vești incredibile. - Care?
N-am vrut să cobesc, dar am vorbit cu Klaus von Klaus.
- Nu. - Ba da!
- Cine? - Vrea să plaseze produse.
Și asta ce anume înseamnă?
Klaus von Klaus mă va plăti ca să-i prezint îmbrăcămintea.
Ai deja o rochie de la Daisy aia.
Nu e pentru Emma. E pentru tine și domnișoarele de onoare.
Ceea ce înseamnă că mami Winslow va purta asta!
Emma, ești sigură?
E o ocazie imensă de la un sponsor incredibil.
Da, dar e nuntă, nu înmormântare.
Mireasa are mereu dreptate.
Nimic nu denotă eleganță ca o nuntă alb-negru.
- Dacă asta vrei... - Mulțumesc.
Și acum să vorbim despre cina de repetiție.
Mi-am permis să notez ceva pentru toastul tău.
- Mi l-ai scris? - Nici vorbă.
- Bine. - Am un redactor pentru asta.
Glumești.
Pagina Emmei e urmărită de milioane. Nu lăsăm nimic la întâmplare.
Vom transmite live cina de repetiție, ceremonia și recepția.
Poți măcar să-l citești?
- Da. - Excelent!
Dacă n-aș ști, aș zice că a fost nițică magie
între tine și Lana pe ringul de dans.
- Ai putea să te abții de la provocări? - Mă tem că va fi imposibil.
- Păstrați-vă calmul. - Bine.
Salut!
Bună!
- Salut! Sper că nu v-am întrerupt. - Nu, absolut deloc.
- E și el în meniu? - Nu mai saliva.
Aș vrea mușchi cu garnitură de coapse.
Nu pot vorbi acum.
Văd că, după minitenis, ne-am diversificat activitatea.
- E mai puțin periculos să bei ziua. - E totul în regulă?
Da, m-au sunat de la birou.
- Ce-ți face rana? - E la înmuiat.
Mă bucur să aud.
Credeam că aveai treburi de mamă a miresei.
Camala i-a dat liber tot restul zilei.
Ceea ce e foarte bine. Sunt încântată să am o zi liberă.
- Nu pari încântată. - Fiindcă minte de îngheață apele.
Adevărul e că nimic nu e mai greu decât s-o văd pe Emma părăsind cuibul.
Sunt tare mândră de ea, dar simt... o mare tristețe.
Și nu doar fiindcă îmi va fi dor de ea. E ceva ce nu pot explica.
Fiindcă am reușit de minune să le devenim inutili.
Da, chiar așa e.
Trebuie să plec. M-am oferit să lucrez câteva ore la clinica din sat.
Nu erai în vacanță?
Cum îi spuneam Lanei aseară, am probleme cu vacanțele.
- Aseară? - Am plictisit-o la câteva pahare.
- Nu m-am plictisit deloc. - Trebuie s-o șterg. Treci încoace!
Pe curând!
Face voluntariat la o clinică,
are sprâncene mai neastâmpărate decât un coș cu pisoi...
Nu-i bărbatul perfect?
Nu-i așa că e o zi perfectă?
Țineți minte ultima zi în care am frecat menta?
În anul doi. Am ajuns în campus înainte de cursuri.
Am cumpărat bere cu actul fals al Lanei
și ne-am dus la Santa Cruz cu duba lui Will.
- Îți vine să crezi că aveam o dubă? - Și că eu aveam un act fals?
Da.
În partea de sud a stațiunii
e o plajă superbă la care poți ajunge pe jos la reflux.
- Vă gândiți la ce mă gândesc eu? - Normal că da.
Gata de plecare?
Pozele de pe plajă au deja 10.000 de aprecieri.
- Când le-ai postat? - Acum mai puțin de o oră.
Arată-mi.
Da.
- Dă-mi-l înapoi. - Nu.
- Am mult de lucru, R.J. - Suntem în rai, Em.
Mai lasă munca. Și ai zis că vom bea ceva în oraș.
Mai lasă-mă zece minute. Bine?
Bine. Cum spui tu.
- Chiar nu ești supărat că lucrez? - Nu. Lucrează!
Ne vom căsători
Mergem la capelă
Și ne vom căsători
- Nu mă pot concentra. - Scuze!
Ce mult te iubesc
Și ne vom căsători
Nu cânți și ultimul vers?
Nu, ai zis că trebuie să te concentrezi.
- Mergem la capela iubirii - Mergem la capela iubirii
Mulțumesc.
Da. Din câte se pare, mătușica Janice a căzut la datorie.
Sunt trează.
- De ce totul are gust mai bun pe plajă? - De la nisip.
Nu nisipul contează, ci compania.
- Beau pentru asta. - Noroc!
Janice, îți amintești că am avut o înțelegere?
Dacă nu ne căsătorim cu alții până la 35 de ani, să ne luăm noi?
- Bun plan! - Nu te-a deranjat că era gay?
Un mic inconvenient.
- Apoi a fugit cu altul. - Da, cu Franco, bucătarul.
N-am înțeles ce-ai văzut la el. În afară de omlete.
Muzica se oprise și era disponibil.
Era foarte disponibil, chiar și după ce s-au căsătorit.
Toți greșim.
Dar tu, Will? Ai comis ceva greșeli pe parcurs?
E o întrebare grea.
- Sunteți prea serioși. Schimbați vorba. - Bună idee.
Ce am fi făcut acum dacă am fi fost pe plaja din Santa Cruz?
- Aia nu putem. - De ce?
- Fiindcă nu mai avem 18 ani. - Mulțumesc.
E musai să ai 18 ani ca să te distrezi? Cine vine cu mine?
Știți că nudismul e strict interzis în stațiune, nu?
Suntem pe o plajă pustie. Nu e nimeni.
Când am mai avea ocazia asta?
Chiar mă obligați să mă ridic?
- Mă bag dacă se bagă și Lana. - Nu știu ce să zic.
- Întrecere! - Nu.
Nu. Așteaptă!
Doamnelor, vă puteți ridica puțin?
Da!
Perfect! Ești mare.
- Știam că va cădea. - Deocamdată ajunge.
Cinci minute de pauză.
- Em, ce ai? - Nimic.
Em, stai puțin.
Ai ceva. Spune-mi.
Ți-a zis tatăl tău de ce a părăsit-o pe mama?
- A zis doar că era complicat. - Ea mi-a spus că nu s-a așteptat.
Că el era mereu pus pe distracție. Nici nu știa că era ceva în neregulă.
Crezi că sunt ca el?
E clar că aveți în comun mici ciudățenii.
- Și unele te oftică. - Nu, nu e asta.
Numai că...
E ca și cum ai fi mereu pus pe șotii. Și nu știu dacă ar trebui să am încredere.
- Glumești, nu? - Dacă ai dubii în privința noastră
și încerci să ascunzi ce simți?
Apoi, într-o zi, îți dai seama că ai făcut o greșeală cât casa și...
Ascultă-mă. Nu știu ce s-a întâmplat între mama ta și tatăl meu.
Dar, orice ar fi fost, li s-a întâmplat lor, nu nouă.
- Dar, dacă li s-a întâmplat lor... - Nu sunt tatăl meu, Em.
Și, dacă ascund ceva, ascund cât de mult te iubesc.
Fiindcă, sincer să fiu, mă sperie.
Tu ești totul.
Ești soarele, luna și stelele.
- Devii siropos. - Și ce-i rău în asta?
Nu-mi amintesc ca dimineața următoare să fi fost atât de neplăcută.
- A meritat. - De ce urli?
Și de ce e așa de cald?
Ai putea intra în menopauză aici fără să știi.
Ia te uită!
- Văd că azi vă feriți de ochii lumii. - Am chefuit la greu aseară.
- Bravo vouă! - Metabolismul unora nu mai e cum a fost.
Bunicuța de față e mahmură.
A fost un eveniment legat de nuntă?
A fost mai degrabă un eveniment privat cu lună plină.
- Nu știam că s-a văzut luna aseară. - Crede-mă, s-au văzut multe.
- Cum a fost la clinică? - Bine. Mulți oameni interesanți.
Cred că azi o las mai moale.
Beau pentru asta!
- Mai bine nu. - Ascultă...
Dat fiind că n-am avut mult timp alaltăieri seară, ai vrea să cinăm azi?
Noi doi.
Știu că ești foarte ocupată. Poți inventa o scuză...
- Mi-ar face plăcere. - Chiar?
Pare o idee bună.
- Ne vedem în hol la șapte. - Bine.
Abia aștept.
Explică-mi ce s-a întâmplat.
Mi-am dat seama ieri
că eu și Will nu trebuie să fim mereu tensionați.
Da, putem fi relaxați și să ne susținem copiii.
Iar Lucas e nemaipomenit.
Aveai dreptate. E timpul să-mi iau zborul.
Așa te vreau! Îmi place cum ești acum.
- Harley vrea să ne vedem la fitness. - Dacă întreabă, sunt disponibilă.
Nu e în regulă deloc.
Bine. Da.
Ce-i?
- Will, ce cauți aici? - Nu sunt sigur. Harley, ne luminezi?
Cei de la pază au avut ședință azi și m-am gândit să vă anunț.
- Paza? Pare grav. - Chiar e.
Un incident de ieri a deranjat niște oaspeți importanți din conducere.
Ce incident?
Expunere indecentă pe proprietatea hotelului.
Îngrozitor!
Oaspeții au oferit cumva semnalmentele acestor derbedei?
N-a fost nevoie.
Avem camere de supraveghere peste tot.
- Poate doriți să vedeți filmarea. - Nu.
- Ai zis că plaja era pustie. - Nu știam de camere.
Harley, a fost numai vina mea.
Harley, crezi că s-ar putea măcar ca totul să rămână între noi?
Sigur, cu condiția să nu se mai repete.
- Nu se va repeta. - În vecii vecilor.
Apropo, te salută Janice.
Spune-i că e foarte fotogenică.
Bine.
Au înregistrări. Ce facem?
Nimic. Cine să le vadă în afară de Harley și pază?
În afară de Harley, paznici și cameriste.
Și întreaga lume. De aceea ne zâmbesc.
Aici e țara zâmbetelor.
Mamă, cum ai putut face asta?
- Em, dacă te referi la plajă... - Nu pot să cred.
Camala e mai mult decât supărată.
- Vrei s-o sun pe Camala? - Doamne, nu!
Te-ai purtat grosolan cu ea.
Dacă bagă strâmbe, Discovery ar renunța la mine.
- Nu e... - Încerci să sabotezi nunta?
Nu vrei să mă mărit, așa-i?
- N-am zis asta. - Dar te-ai gândit.
E haios. Aveai fața asta când te supărai.
Nu te băga!
Em, am făcut tot ce mi-ai cerut să fac.
Am acceptat să port o rochie în care arăt ca Morticia Addams.
Trebuie să țin un discurs scris de altcineva.
Pierzi din vedere ce e important. Uiți cine ești.
N-am auzit o vorbă de fundația caritabilă pe care urma s-o promovezi.
Niciuna. Totul se întâmplă foarte repede. Nu-i de mirare că ești confuză.
Nu sunt deloc confuză! Camala reprezintă compania-mamă.
Îți place sau nu, țin foarte mult la părerea lor.
Ți-or fi ei companie-mamă, dar eu chiar îți sunt mamă.
Emma, la nunți contează familia, nu doar o ședință foto.
- Dacă ți-e lehamite, de ce nu pleci? - Em!
Emma!
- Ce-a fost asta? - Va fi bine. Are nevoie de spațiu.
Poate are dreptate. Mai bine plec, să nu-i stau în cale.
- Nu vrei asta și nici ea. - Ce ar trebui să fac?
Să păstrezi distanța. Haide!
Harley mi-a zis de un loc bun pe țărm.
- Bine, dar trebuie să revin într-o oră. - Te aduc.
- De asta aveam nevoie. - Știu.
Mă cunoști bine, nu-i așa?
Unele lucruri nu le uiți niciodată, oricât ai încerca.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Mi-l dați pe acesta, cu zambile?
Mulțumesc.
- Ce s-a întâmplat? - Așteaptă puțin.
Dă-i o cheie.
Fir-ar să fie! Bateria e descărcată.
Nu se poate. Trebuie să ajung la probă. N-am voie să întârzii.
- Emma m-ar ucide. - Bine, calmează-te.
Hotelul va trimite pe cineva să ne ia.
Foarte ciudat! N-am semnal.
De ce ar monta o firmă turnuri de telefonie tocmai aici?
Să-și scrie mesaje pelicanii?
Pelicanii nu trăiesc aici și nu au degete opozabile, așa că...
- Nu asta era ideea. - Ideea e să găsim o soluție la problemă.
E o idee grozavă. Tot ce ne trebuie e un cablu de baterie până la hotel.
Nu, avem nevoie de cineva să ne ducă înapoi. Simplu.
Doar că suntem la mama naibii și n-am văzut altă mașină toată ziua.
Vino, o luăm la pas.
La pas? Ar dura ore întregi. Sunt în șlapi. Nu.
- Vino tu cu mine. - Unde te duci?
Am avea șanse mai mari de a fi văzuți
dacă facem focul pe plajă și chemăm o barcă.
Pe bune? Lana!
Lana, ai văzut cum e terenul?
Mama ta a întârziat o oră și jumătate.
- Îi trimit mesaje și nu răspunde. - Să nu mai irosim timpul.
Uită-te la pozele astea și zi-mi ce crezi.
- Sunt grozave. Dar e cineva din familie? - Facem câteva poze la ceremonie.
Și nu văd ce pot folosi pentru Ocean Institute.
Emma, credeam că gândim la unison.
Ce e bun pentru companie e bun pentru marca ta.
- Asta? - Nu.
Gândim la unison.
Cred că e locul de care vorbea Harley.
E superb.
Da, pricep acum. Sigur vor trece bărci pe acolo.
Recunosc, a fost o idee bună.
Mai știi să aprinzi un foc?
- Ai o brichetă? - Pe bune?
Vrei să vorbim?
E vorba de mama. N-a apărut la proba de după-amiază.
R.J., jur că femeia aia e pornită să-mi distrugă viața.
- Nu prea crezi asta. - Nu, mă scoate din minți.
Știi că a zis că uit cine sunt?
Poftim? E o prostie.
Habar n-are cât de greu e să fii fiica ei.
E foarte deșteaptă și are dreptate, chiar și când n-ar trebui.
Și o urăsc pentru asta.
Dar apoi mă urăsc pe mine, fiindcă știu că așa face o mamă
și doar încearcă să ajute, chiar dacă habar n-are de nimic.
Așa voi fi și eu, dacă vom avea copii.
Dar apoi îmi dau seama
că vor avea noroc dacă voi fi o mamă pe jumătate cât de bună e ea.
Se pare că trebuie să vorbești cu mama ta.
- Harley! - Salut!
- Pe mama ai văzut-o? - Da, a plecat cu Will. Le-am dat un jeep.
Se lasă seara.
- Îți faci griji pentru ea? - Oarecum.
- Nu e cazul. Mă duc să iau barca. - Parcă au plecat cu mașina.
Da, dar cred că sunt pe plaja Golfului Îndrăgostiților.
De ce crezi asta?
- E distractiv. - Mereu am știut să ne distrăm.
Așa e, și se pare că mi-a prins bine să fiu cercetaș.
N-ai fost niciodată cercetaș.
- Știm totul unul despre celălalt. - Suntem sinceri.
Apropo de sinceritate, ar trebui să vorbim.
- Nu, n-ar trebui. - Lana, te rog, ascultă-mă.
Ai pus capăt discuției acum 30 de ani. De ce te-aș asculta acum?
Eu am pus capăt discuției? Ți-ai schimbat numărul și te-ai mutat.
Dacă vrei să vorbim despre asta, hai să vorbim.
Am făcut asta pentru că trebuia să mă protejez.
- Mi-a luat mult timp să te uit. - Ți-a luat...
Dar m-am călit. Și mi-am refăcut viața.
Când tatăl Emmei a murit...
știam că voi face față, fiindcă mai pierdusem pe cineva.
- Pot adăuga ceva? - Te-ai însurat cu mama lui R.J.
Eu m-am măritat cu tatăl Emmei și tu m-ai uitat.
Scuză-mă, am nevoie de aer.
Și da, știu că suntem afară,
dar aerul e mai bun aici.
Pentru Dumnezeu, Lana, nu te-am uitat.
Nu ți-a păsat de mine, altfel n-ai fi plecat.
N-am plecat din cauza ta.
Eram tare rătăcit pe vremea aia. Tu erai pe drumul cel bun.
Primeai oferte de la toate universitățile mari.
Știai ce voiai să faci în viață. Eu nu știam.
Credeam că te trag în jos.
Am crezut că nici nu vei observa că am plecat.
Dacă știam toate astea, te-aș fi putut ajuta.
Nu înțelegi? Trebuia să mă ajut eu întâi.
Trebuia să-mi dau seama cine eram,
cum să fiu mai mult decât cel care te distrează.
Trebuia să mă simt demn de tine.
Demn?
- Deja te iubeam. - Lana, sunt...
Nu zic că n-am greșit. Am dat-o rău în bară.
Dar, când mi-am dat seama, mă excluseseși complet.
- Deci acum e vina mea? - Nu e vina nimănui.
Așa e în viață.
De aceea am decis să vin după tine.
Ți-am găsit adresa biroului și te-am căutat la laborator.
- Serios? - Da.
Mi-au spus că erai în luna de miere.
M-am întors la Hartford.
Am cunoscut-o pe mama lui R.J. și ne-am căsătorit rapid.
Dar căsnicia n-a durat, fiindcă nu ne iubeam.
Nu puteam. Încă eram îndrăgostit de tine.
- Te-ai întors după mine? - Da.
Iar acum,
printr-un miracol incredibil și inexplicabil, am mai primit o șansă.
Dacă asta vrei, nu știu. Dar, dacă vrei...
Zic să n-o irosim.
Dacă n-a mers atunci, de ce crezi că ar merge acum?
În primul rând, acum discutăm. N-am făcut asta atunci.
Nu vom mai repeta greșelile.
- Vom face altele. - Probabil, dar le vom face împreună.
Suntem alți oameni.
- Cred că eram cam încordată atunci. - Crezi?
Zău așa!
Spune-mi că nu ai sentimente pentru mine și nu voi mai aduce vorba despre asta.
Când nu-mi vine să te omor, zici?
E și ăsta un sentiment.
Ar trebui s-o duci în Koh Samui. E superb în perioada asta.
Sigur plănuim să mergem. Cred că s-au vândut toate biletele.
Te ajut eu.
Bună, Lucas!
- Astea sunt pentru tine. - Mulțumesc. Îmi pare nespus de rău.
M-am certat cu Emma, apoi am plecat cu Will și...
M-am gândit că a intervenit ceva.
- Putem lua cina în altă seară? - Eu...
Cred că ai destule pe cap în clipa asta.
- Lucas, eu și cu Will... - Lana, încerc să fiu înțelegător.
Să nu îngreunăm și mai mult situația.
Ești deosebit, să știi.
În caz că nu vă veți înțelege, ai numărul meu, nu-i așa?
Ești pe apelare rapidă.
Nu cred că apelarea rapidă mai există. Dar mă poți pune pe lista preferaților.
Știam asta.
- Tot de la birou? - Da, nimic important.
Mamă!
- Ești bine? - Ești teafără.
Normal că suntem teferi.
- Chiar nu vreau să pleci. - Te iubesc nespus.
- Și eu te iubesc. - Scumpo!
Emma, aici erai.
Vom face poze cu domnișoarele de onoare cât timp mama e la probă.
- Mai bine mai târziu, mami Winslow. - Ți-am zis, nu-mi spune așa.
Știi ceva? Mama va purta la nuntă ce vrea. La fel și domnișoarele de onoare.
- Și își va scrie toastul. - Da?
- Da. - Nu mi se pare o idee bună.
Eu zic că e excelentă.
Și poți anula tot programul, de acum până la cina de repetiție.
- Îmi voi petrece timpul cu familia mea. - Îmi place cum sună.
- În sfârșit! - Dar programul...
Camala, știu că ai muncit din greu și ești cea mai bună în domeniu.
Dar e nunta mea și eu decid.
- Dar nu crezi că... - Știi ceva? Am un mic sfat. Relaxează-te.
Bea un Mai Tai.
Încetează!
Toată lumea arată minunat. Nu pot să cred că suntem aici.
Și că fetița mea se mărită cu un tânăr incredibil.
Am lucrat la toast toată noaptea. Am încercat să fie perfect.
Dar apoi m-am gândit la ce ar spune tatăl Emmei.
Încercarea de a ține un toast perfect nu se compară cu un toast din inimă.
Și tuturor ne e tare dor de el.
Dar știu că e aici. Spiritual, e alături de noi.
Și ar fi tare mândru.
Așa că lăsați-mă să vă dau un sfat.
Orice ar fi, oriunde v-ar purta pașii,
nu renunțați unul la celălalt.
Nu renunțați la iubirea voastră. Și îmi pare rău dacă voi fi siropoasă.
Nu renunțați la o iubire ca în basme.
Vă iubesc.
Pentru Emma și R.J.!
- Trăiască! - Noroc!
- E în regulă. - Mulțumim că ați venit.
Nu, deloc.
Înțeleg că v-ați cunoscut înainte să se cunoască R.J. cu Emma?
Am fost colegi de facultate.
Sunteți cei din înregistrarea despre care vorbește lumea.
- Noi... - Fără comentarii.
Da.
Trebuie să răspund. Mă scuzați.
- Deci... - Lana, mi-l împrumuți pe părintele Harit?
Fără probleme.
Tu și Will păreți apropiați.
Da. Ce s-a întâmplat în Golful Îndrăgostiților?
Mă duc să fac pipi.
- Te vom tortura. - Îmi va spune Will.
Despicăm firul în patru. Bine, te înțeleg.
Putem să nu ne certăm? Katrina, ascultă-mă.
Știi că nu pot trăi fără tine.
Nu, ea nu știe.
Katrina...
Katrina, promit să mă revanșez, bine?
- Dumnezeule! - Nu știți.
Emma, scumpo...
- Te simți bine? - Da, n-am absolut nimic.
Repetiția a fost superbă. Camala s-a întrecut pe sine.
- Ești roșie la față. Ești sigură? - Da, n-am absolut nimic.
Mă voi culca mai devreme. Mâine e o zi mare.
- Cred că și eu mă retrag în curând. - Bine. Ne vedem mâine-dimineață.
- Tată! E timpul să recuperezi. - Ești cu mult în urmă.
În sus, în jos, la mijloc și pe gât!
Cum am putut fi atât de proastă?
Știi că nu ești proastă.
Will te prostește.
Normal că ascunde ceva.
- De ce mă miră? - Fiindcă voiai să crezi.
- Și eu am vrut să cred. - Faptul că Emma pleacă...
Și eu voiam să cred. Voiam doar
să cred că nu va trebui să fiu singură tot restul vieții.
Știu. Sună-l pe doctorașul cel sexy.
Nu-l sun pe Lucas.
Crede-mă, armăsarul ăla tânăr te va face să uiți de toată nefericirea.
Janice, trebuie să-mi promiți. Nu sufla o vorbă nimănui.
Promite-mi. Nu o pot dezamăgi pe Emma.
N-ai dezamăgit-o vreodată și n-o vei dezamăgi.
Treci încoace!
- Te iubesc! - Te iubesc.
Da?
- Mamă? - Em?
- Salut. - Bună!
De ce ești trează la ora asta?
- Putem vorbi? Păreai foarte supărată. - Nu, scumpo, n-am nimic.
Vezi? Așa ești tu.
Mereu îți faci griji pentru alții, nu pentru tine.
Nicidecum.
Mamă, așa faci de 20 de ani.
Eu înțeleg. Aveam doar opt ani când tata a avut accidentul.
Nu cred că am apreciat cu adevărat
la câte ai renunțat ca să ai grijă de mine.
Sunt mama ta.
Dar acum m-am maturizat și îl am pe R.J.
Totul e pe cale să se schimbe.
Deci nu mai ai nevoie de mine?
Normal că am nevoie de tine.
Dar poți avea mai puțină grijă de mine și mai multă grijă de tine.
Cine te-a învățat să fii așa matură?
Mi-am promis că nu voi plânge până la nuntă.
Dar mâine nu știu dacă reușesc.
- Mamă? - Da?
Pot sta aici în seara asta?
Promiți că te culci?
- Promit. - Treci încoace.
- Ocupați-vă locurile, vă rog! - Începem.
Muzica de alai.
Domnișoarele și cavalerii de onoare.
Și acum, mireasa.
Ești gata?
Dragii mei, ne-am adunat astăzi aici pentru căsătoria dintre Emma și Richard.
Căsătoria e sfântă și nu trebuie tratată cu ușurință.
Dacă cineva crede că acest cuplu nu trebuie să fie unit prin căsătorie,
să vorbească acum sau niciodată.
- Că socrul e mincinos se pune? - Ce?
- Aveți ceva de spus? - Nu.
- Continuați, vă rog. - Paza să fie pregătită.
- Ce are Lana? - Habar n-am.
Aveați ceva de zis?
- Nu. Suntem în regulă. - Scuze.
Vă rog.
Richard, o iei de soție pe Emma?
Promiți s-o iubești, s-o prețuiești și s-o protejezi,
s-o pui mai presus de orice toată viața?
Da.
Emma, îl iei de soț pe Richard?
Promiți să-l iubești, să-l prețuiești și să-l aperi,
să-l pui mai presus de orice toată viața?
Da.
Stăpânește-te!
Richard, pune verigheta pe mâna Emmei și repetă după mine:
„Cu acest inel te iau de soție.”
Cu acest inel, te iau de soție.
Emma, pune verigheta pe mâna stângă a lui Richard.
Repetă după mine: „Cu acest inel te iau de soț.”
Cu acest inel te iau de soț.
Mamă, ți-e bine?
Plânge mama. Pregătiți retușul de machiaj.
Continuați!
Prin puterea cu care sunt învestit, vă declar soț și soție.
Poți săruta mireasa.
Da!
- Da! - Da!
- Ce frumos! Felicitări! - Mersi!
Bună!
Presupun că acum suntem rude.
Emma trebuie să se schimbe. Mă duc să o ajut.
Bună treabă, pastore.
- Camala. - Lana.
- Ce frumos! - Mersi!
Lana, putem vorbi?
- Plec imediat după copii. - Lana!
Ce se petrece între ei?
Habar n-am.
Doamne! Niciodată n-ai știut să minți.
A spus ceva Janice despre ce se întâmplă cu Lana?
- Absolut nimic. - Înseamnă că e mai rău decât crezi.
Vin!
- Bună! - Drum bun!
- Mulțumesc pentru tot, tată. - Mulțumesc.
Haideți, vă așteaptă barca.
Aruncă buchetul.
Gata, piua! Opriți-vă.
Poți să-mi explici de ce ești atât de ofticată?
- Poți să nu faci o scenă? - Lana, te rog, spune-mi ce se întâmplă.
Merit măcar atât.
Meriți multe, dar nu te las să strici această nuntă frumoasă.
- De fapt, nunta s-a încheiat, nu? - Da. Scuze!
Ai evitat buchetul ca pe o grenadă amorsată.
Nici vorbă!
- Mamă, asta ai făcut. - Bine.
Nu vorbesc cu tine. Nu te las să-mi distrugi viața a doua oară.
Dar îți spun un singur lucru.
Mulțumesc că m-ai oprit să mă implic prea mult.
Voi doi puteți pleca. Lună de miere fericită!
- Rămânem. - Să vedem ce se întâmplă.
- Nu mai e nimic de văzut. - Lasă prostiile, Winslow!
Te știu de la 18 ani. Ascunzi ceva. Spune-mi ce se întâmplă!
Bine, îți spun.
Când eram blocați în Golful Îndrăgostiților,
nu m-ai implorat pentru a doua șansă?
Mi-ai spus că nu ai încetat să mă iubești?
Da, și am vorbit serios.
Te-am auzit vorbind la telefon aseară
și pariez că e aceeași persoană care te-a sunat cât am stat aici.
- Și? - Și?
Poți fugi, dar nu te mai poți ascunde!
Cine e Katrina, cea fără de care nu poți trăi?
Mă scuzați!
Eu sunt Katrina.
Tu ești Katrina?
Lana, ea e Katrina Kovalenko, secretara mea.
Lucrează la mine de 20 de ani și mereu vrea să plece
fiindcă-i cer lucruri scandaloase, de pildă să zboare până aici a doua zi.
- Merit o mărire de leafă. - Vorbim mai târziu.
Deci secretara te-a sunat tot timpul, nu iubita ta?
Mă lași? E prea sfrijit.
Dar de ce ai adus-o aici?
Eram îngrijorat că te îndrăgostești de doctor.
- Lucas? Erai gelos pe Lucas? - Da, eram gelos.
Așa că am rugat-o să-mi aducă ăsta.
Ți l-am cumpărat când aveam 22 de ani.
Nu știu de ce l-am păstrat atâția ani.
Nu credeam că te voi revedea. Dar iată-ne.
Ce zici?
Te măriți cu mine, în sfârșit?
Nu pot.
Mamă, poți. Gândește-te.
- M-am gândit deja. - Lana, oprește-te! Lana!
Cum rămâne cu iubirea ca în basme?
- N-o merit. Și nu te merit. - Cum adică nu mă meriți?
N-am avut încredere în tine și am stricat totul ca o proastă.
Nu, ascultă-mă.
Viața e complicată. Fiindcă nimeni nu e perfect.
Inclusiv noi doi, dar ne potrivim perfect.
Nu vezi? Ne potrivim perfect.
Așa că ce spui?
- La ce? - Pentru Dumnezeu, femeie!
Te căsătorești cu mine? Da ori ba?
Da.
La partea cu „da”, nu la partea cu „ba”.
- Deci nu ba, ci da. - Vino aici!
Da!
Subtitrarea: Adrian Oprea