Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Szia!
Új jogosítvány, bankkártya
és házassági papírok.
Nagy kockázatra jelentkeztél?
- Igen. - Szintén.
Te eltöröd a lábát, én meg a karját.
Előbb letakarjuk a fejét?
Úristen!
EGY HIBA. 2 HIBALEHETŐSÉG MARADT
Megállapodhatunk,
hogy ha összeszedünk egy bizonyos összeget,
elválnak útjaink?
Persze.
John!
Nem mehetsz a saját fejed után!
Tényleg fontos vagyok neked?
Nagyon fontos vagy nekem.
„Sziamia.
„Szabadnapot kaptok.”
Milyen szép napunk van!
Igen.
Szeretek sétálni.
Tudod?
Csak úgy ballagni.
Igen, nem futunk.
Borozunk?
Van ám egy egész szobánk tele borokkal.
Ez csak dobozos bor.
Szeretek venni dolgokat.
Ez a kedvencem. Jó étvágyat!
Igazából nagyon jó paprika
- terem a kertünkben... - Elég!
- Mi az? - Azt az életben nem fogom megenni.
Csempésztem belőle a kajádba.
Undorító vagy!
- Már megettél egy lábujjat. - Ne már!
Nézd, milyen szépek!
- Most hozták? - Igen.
Biztos finomak. Bio?
- Igen, bio. - Tényleg?
Jó ez gazpachónak?
Igen.
Runi?
- Ne már! - Mizu?
- Te jó ég! - Igen.
Te jó ég!
- Mi a helyzet? - Te jó ég! Ezt nem hiszem el!
- Helló! - Szia!
- Hogy vagy? - Jól.
Mióta nem találkoztunk?
- Vagy ezer éve. - Ezer éve.
Örülök, hogy látlak.
Jól nézel ki.
- Köszönöm. Te is. - Köszönöm.
Ő a feleségem.
- Helló! - Szia!
- Runi vagyok. - Örvendek.
Én is örülök.
Ő Benjamin.
- Hogy s mint, Benjamin? - Szia!
- Szia. - Hány éves vagy?
- Hat. - Hat?
Nem kíméled azokat a paradicsomokat.
- Az jó életkor. - Jó.
- Igen. - Igen.
Itt laktok a városban?
- Igen. - Nemrég
léptették elő, szóval ideköltöztünk.
Hűha! És mivel foglalkozol?
Szoftvereket tervezek.
Tudod, felhasználói felületeket,
ilyesmit.
Ez fantasztikus!
- Gratulálok. - Köszönöm.
- Még ételfotós vagy? - Igen.
És díszlettervező.
Szuper!
Szuper, igen.
- Szuper. - Igen.
Nos hát, igazán...
örülök, hogy összefutottam veletek.
- Igen. - Én is örültem.
- Örültem. - Mennünk kell.
- Jól van. - Köszönj szépen!
Sziasztok!
- Szia, Benjamin! - Sziasztok!
- Aranyos kissrác. - Igen.
És gyönyörű a nő.
Mondjak valamit? Most nagyot nőttél a szememben.
Miért?
Nem mintha bármi baj lenne ezzel, csak...
Nem is tudom, azt hittem, zavarna az ilyesmi.
És örülök, hogy nem.
Miről beszélsz?
Hogy félkezű.
Micsoda? Miről beszélsz?
- Viccelsz? - Nem.
Félkezű.
- Megvan mind a két keze. - Félkezű.
Amikor jártatok, megvolt mind a két keze?
Hát igen.
Kaphatok ebből hármat?
Nem emlékszel, hogy amikor jártatok, félkezű volt-e?
Akkor... Pillanat!
Várj! Dugtatok?
Igen. Igazából...
Mást nem is csináltunk. Ez volt a kapcsolatunk alapja.
Na jó, de szex közben nem tűnt fel,
hogy egy vagy két kézzel fogdos? Mármint...
- Két keze van. - Úristen,
nem tudod. Ez gáz.
Felszeletelné nekem?
Hogyne.
Köszönöm.
Ő az új szomszédunk.
John! John Smith!
Én nem ezt kértem.
Mit mondott?
- Én nem ezt kértem. - Mi a neve?
John Smith.
Nos, ez John Smith rendelése.
De én nem ezt kértem.
Mit kért?
Közönséges narancslevet.
A legsimábbat.
Negyedórája várok.
Nos, ez Johné. John Smithé.
- Hallottam. - Én vagyok John.
Ez az én italom?
Zöld mérföld mandulavajjal?
Az lesz az.
- Köszönöm. - Nincs mit.
Szóval...
- Ez meg mi volt? - Gáz a csávó.
Ez a helyzet. De...
Ha jól sejtem, ugyanaz a nevünk.
Maga kért narancslevet?
Láttam, ahogy egy fazon elvitte.
- Tényleg? - Igen.
Nagyon elégedettnek tűnt magával.
Uram?
- Nem, nem kell... - Nem. Mit kér?
Veszek magának és még egy ilyet is.
Igen, az jó lenne.
Egy narancslevet kérek
- és még egy ilyet. - Máris.
Azta! Hat-hét év.
És...
És most is élvezed? Már hogy mit...
- Micsoda? Öregem... - Egy...
Igen, most is bírom.
John, nézz körül!
Oké.
Most nézz ránk!
- Oké. Jó. - Ugye? Félre ne érts,
van pár...
döccenő az úton, de csak...
tartani kell az irányt, és haladni tovább. Azért a végére
így is összeszedsz kék-zöld foltokat, de...
John, fantasztikus élet ez!
- Épp ezt mondtam. Azt hiszem... - Hé!
- Hahó! Mizu? - Sziasztok!
Ő pedig nyilván a te Jane-ed.
- Igen. - Ó, de helyes!
Szerencsés vagy.
Köszönöm. Tényleg nagyon szép.
John vagyok.
Jane.
Smith a vezetékneve.
Olyan, mint mi.
Micsoda?
- Igen. - Azta!
Igen.
- Még egy Smith. - Igen.
Találkoztál már más Smithekkel korábban?
Igen, összefutottam párral a magam idejében.
De most először történt véletlenül.
- Azta! - Igen.
Bizony, épp...
- dzsúszt vettünk. - Eszméletlen. Mi az?
Hív a kötelesség.
- Menj, vedd csak fel! - Bocsánat.
Őrület. Annyi mindent tud.
Ha jól értem, szerinte
ez egy 9/11 hírszerző csoport,
mert vagy 15 éve csinálják.
Oké.
Megmondom, mi legyen.
Vacsorázzunk!
Az én Jane-emmel.
Beszélünk a melóról, iszunk pár pohárral,
és lazítunk. Jó lesz.
- Jó. - Jó.
Remekül hangzik. Bármikor.
Mondjuk ma este?
- Ma este? - Igen Mi az,
- van már programotok? - Nincs, csak...
- Szerintem jó lesz. - Igen.
- Igen, jó. - Részemről oké.
Oké...
A telefonod.
Igaz, nem tudjátok, hol lakunk.
Most már tudod a számomat.
Küldd el a címet! Hétre ott leszünk.
Hozok egy üveggel valami régiből és veszélyesből.
- Szuper. - Jó így?
- Jó lesz. Remek. - Szuper.
Nagyon örvendek!
- Jó volt találkozni. - Jó volt. Kösz.
Szia, drágám! Nem hiszed el...
Szóval eljönnek hozzánk ma este.
- Mennék még egy kört. - Jó.
Veszek még ezt-azt.
Vehetnénk valami desszertet.
Igen, desszertet. Pont láttam is...
Volt ott kajszi, ami tetszett.
Kajszi?
Most...
ideges vagy?
Nem. Illetve...
csak egy kicsit.
Nagyon menő, hogy ők is Smithek.
- Bármiről beszélhetünk velük. - Igen.
Igazad van.
Amúgy tök jól nézel ki.
- Tényleg? - Nagyon csinos.
- Nem túl sok? - Nem.
- Ez? - Nem hinném.
Összeöltöztünk.
Mind a ketten garbóban vagyunk.
- Átöltözöm. - Ne!
- De. - Ne öltözz át!
Te így vagy jó.
- Helló! - Sziasztok!
Sziasztok!
- Jane. - Jane.
Hogy vagy? Üdv nálunk!
Kösz szépen!
- Hogy vagy? - Szia! Örülök.
- Szia! - Én úgyszintén.
- Jesszus! - Köszönöm.
- Micsoda ócska kecó! - Igen, elég jó.
- Gyerekek... - És nagyon jó helyen is van.
- Igen, csoda szép. - Szép.
- Köszönjük. - Csodás illatok.
- Ez mind John műve. - Igen.
No de nem isztok valamit?
Igen, ezt hoztuk.
A hibikire emlékeztet.
- Köszi! - Köszi szépen!
Ne nekünk köszönd!
A főnök küldi.
Ritka és nagyon komoly. Nem nyúlszívűeknek való.
Gondoltuk, illik az alkalomhoz.
-„Egészségetekre!” - Egy szó.
Egy szó. Semmi rejtélyes üzenet
meg ilyesmi.
Hogyhogy, ti üzeneteket kaptok?
Igen. Mármint...
hibáztunk egyet,
és most csak üzenet van.
De nem úgy...
Végül is egy apróság volt.
Meg kellett tennünk valamit,
- és aztán... - Igen.
Nem a mi hibánk volt.
- Velünk sosem történt ilyen. - Aha.
Hát, az van...
- velünk is egyszer. - Velünk sem.
- Akkor az egyszer. - Velünk sem.
Igazából semmi sem volt.
Tölthetnél nekünk, Jane-eknek.
- Persze. Jó. - Jó.
- Megmutatod a házat, vagy mi lesz? - Persze, jól van.
- Akarod? - Nagyszerű!
- Milyen szép ház! - A fiúk innen kezdik?
A jógaterem is látványos volt,
de ez...
Mekkora már ez a szoba!
Nekünk is van egy remek kertecskénk,
de az sokkal kisebb.
Szép.
A Cégnek meglepően jó az ízlése
az ilyesmiben.
Igazából... ezt én vettem.
- Tényleg? - Igen.
Aha.
Először műalkotásokat vettem, amikor pénzem lett.
Nagyon jó szemed van.
- Tényleg? - Ezt nem lehet venni vagy kitanulni.
- Ez kedves. Kösz. - Komolyan gondolom.
Szia, cicus!
Ő Max.
Szia, Max!
Ez a...
Pánikszoba.
- Fura helyen van. - Tudom.
Az alagsorban kellene lennie.
- Igen. - Igen.
Nemigen foglalkoznék vele.
Az ilyesmiben a Cég megbízható.
Jól használják ki a teret,
hatékonyak meg minden.
Nem tudom, hogyan csinálják,
de ebben különbözünk mindenki mástól.
Mi nem is használjuk a miénket.
Tényleg?
Csak hallgatózni.
- Csináltatok olyat? - Én nem.
Jesszus, pedig kéne!
Nem ti választottátok?
Nem, ezt nem.
Klasszikus.
Oké.
Tudom, ez...
Együtt szeretjük csinálni a kiértékelést.
Félek, hogy elfelejtek valamit.
Értelek. Én egyedül csinálom.
Mindet egyedül?
Igen. Láttad az én Johnomat?
Sok mindent őrült jól csinál, de írni pont nem tud.
Egy csomó részletet kifelejt.
De nem cserélném el.
Örülök, hogy a Cég vele hozott össze.
Szoktál gondolkodni, kik lehetnek?
A Cég.
Régen gondolkodtam.
Sokat.
Főleg eleinte.
De adhatok tanácsot ez ügyben?
- Igen. - Jane a Jane-nek?
Ne állj a saját boldogságod útjába!
A Cég gondoskodik rólad.
Csak kérned kell.
Jane, drágám, vacsora!
Éhen pusztulok.
Szóval beakasztottam a lábam a ketrec tetejébe.
Nem volt rajtam alsógatya!
Szóval a zacsi... erősen ficergett.
És akkor... Azt mondtad:
„Mehet a helikopter!” Értitek.
„Mehet a helikopter!”
De, figyu, ez...
Ez jó lecke, igaz?
Mindig vegyetek tiszta alsóneműt!
- Ja. - Sose lehet tudni.
Ezt mondom én is.
- Ezt mondja minden... - Mindig.
- Minden megbeszélésre. - Bocs, én szúrtam el.
- Nem te szúrtad el. - De.
Én voltam.
- Félreértés volt. - Csak...
Nem, mi csak, szóval
- mi csak... Nem. - Az én hibám volt.
Figyeljetek, gyerekek!
Idő kell...
hogy minden összeálljon.
- Igen. - Igen.
Igen, főleg az elején.
Azóta jobbak lettünk.
Igen.
Ti mióta...
Úgy öt-hat éve vele.
Szóval nem... Nem együtt kezdtétek?
Pár év után új párt kaptam.
- Azta! - Új Jane kellett mellém.
- Azta! - Mázlista vagyok.
Tényleg mázlista vagy.
Mázlista vagyok, igen.
- Mázlista vagyok. - Ő...
Ő érettebb. És...
- Igen. - Vele...
- Vele jobban összeillünk. - Igen.
- Ez szuper. - Szuper.
Ti mit szóltok...
a kontaktotok utasításaihoz?
- Elég jók? - Kontakt?
- Aki ír nektek.
Hát...
Sziamiának hívjuk.
- Sziamiának? - Sziamiának? Ez aranyos.
- Ez volt az első... - Honnan...
Így kezdte az e-mailjét.
-„Sziamia!” - Azt írta: „Sziamia!”
Mi meg: „Ó!
„Ez egy cuki rajzfilmes macska.”
- Mármint hogy... Igen. - Ez aranyos.
- Sziamia! - Érdekes volt.
- A „Sziamia” megragadt. - Amúgy jó.
- Jó. - Igen.
Csak durva.
Beletelt egy kis időbe, mire összeállt, miről van szó.
- Várjatok! - Igen.
Milyen szinten vagytok?
- Magas kockázat. - Igen, az.
És ti?
- Extra magas. - Extra?
- Igen. - Hűha!
Szeretjük.
- Passzol hozzánk. - Igen.
De ki tudja? Talán egy nap
hagyom a fenébe, és átmegyek alacsony kockázatra.
- Megtennéd? - Igen.
Egyenruhába bújnék, és...
- Világos. - Csomagokat fogok kivinni.
Ha piros hó esik.
A kiszállítók...
- Nem tudhatod. - Ők is Smithek.
...jól keresnek.
Alacsony kockázat. Akiktől kaptuk a...
- A... - Egyáltalán nem hülyeség.
Bevállalnátok az alacsony kockázatot ez előnyök miatt?
- Nem. - Talán.
Szerintem nem bírnám. Elunnám.
- Te vállalnád? - Igen.
Valami kellemeset. Lehetnék kertész.
Látszik az eredménye. Megvan benne az ismétlődés.
De azért van abban valami szomorú,
ha James Bond gyümölcskosarakat szállít házhoz.
Nem hangzik valami jól.
Akarnátok idővel szintet lépni?
Gondoltam rá.
- Igen. - Igen.
- Mindegyiket próbáltuk. - Igen.
Az extrém kockázat szinte ugyanaz,
csak jóval több a pénz meg az egyebek.
Nyilván.
Végül is...
Végül is menne. Megpróbálnám.
- Igen. Én... - Engem...
- érdekelne. - Abszolút.
Buli lenne megpróbálni.
- Igen. - Egyszer.
- Igen. - Szóval...
Mi a helyzet az intimitással köztetek?
Hogy jön össze a romantika?
- Mi... - Igen.
- Nagyon jó. - Nagyon jó.
- Tényleg jó.
Mi van? Az.
Igen! Tudom, bocs.
- Észbontó. - Úgy vagyok vele...
- Nekem elképesztő. - Vannak...
Az elején az volt a szabály...
- Igen. - Hogy nem...
szexelünk.
- Micsoda? - Micsoda?
- Igen. - Eleinte.
- De aztán... - Letéptük...
- Mi letéptük egymásról a ruhát... - Hogyan? Igen.
- Az első este. - Hogy csináltátok?
Nem tudtam ellenállni.
Nem tartott sokáig.
Ölnünk kellett, hogy
hangulatba kerüljünk.
Szóval eléggé...
Nem értem. Egy házban élünk,
együtt csináljuk ezt az őrületet, aztán...
- Adja magát, igaz? Annyira... - Igen.
- Szikrázik a levegő. - Naná!
Csak nem akartam bonyolítani.
Mert üzlettársak vagyunk. És igazából...
Nem akartuk, hogy zűrös legyen.
És nem féltékenykedtek?
Én nem vagyok féltékeny.
Ő kész robot.
- Nem vagyok robot. - Olyan...
Csak nem vagyok féltékeny.
Bocs, de féltékeny vagy.
Érdekelne...
Megvadulok, ha flörtöl
- a küldetéseken. - Tényleg?
- Igen. - Mintha én hoznám a szabályokat,
de közösen jutottunk egyezségre...
- Egyezkedünk. - ...hogy...
A legelején megállapodtunk,
mennyi pénzt keresünk.
És amikor az összejön,
- elválnak útjaink. - Igen.
Jaj, ne!
Hagyd abba!
Ne haragudjatok!
Mintha szakíthatnátok,
és kiszállhatnátok...
El tudjátok képzelni, hogy a Cég ilyen nyitott?
Úristen!
Innom kell.
Tessék, víz.
Igen, ott van a víz.
Nem, valami erősebb kell.
- Van... - Van egy bár mögötted.
- Jól van, bocs. - Ott!
- Nem! - De, semmi gond.
- Jó, hogy megnevettettünk. - Nevettél.
Hűha!
Ha a Cég nem hozott volna össze titeket,
illenétek egymáshoz?
Szerintem...
Nem tudom, úgy érzem, Jane...
olyan okos, én meg...
Sosem találkoztam hozzá foghatóval.
Nagyon tisztelem őt.
Szerintem...
jó szíve van.
Igen, amúgy...
Egy. Hármasával tüsszent.
Egészségedre!
Aha.
- Hármasával tüsszent? - Igen.
- Kettő. - Atyám!
Azta! Most pedig...
Most jön a nagy finálé.
Nem, sportszerűek vagyunk.
Nem tudom, kinek drukkolok!
Nem.
Na, gyerünk!
- Iszonyú erős. - El kell ismernem.
Nem látszik rajta...
A körmöd belevág az ütőerembe.
- Belevág az ütőerembe. - Ne arra fogd!
Mehet!
Azta! John!
- Begörcsöltem. - Rohadt erős.
- Begörcsöltem. Sokáig tartott. - Kösz.
- Őrült. Egy állat. - Köszönöm.
Az vagyok. Ez a lényegem.
Nem volt könnyű győzelem.
Kétszer ekkora férfiakkal is volt könnyebb meccsem.
Most mintha beszóltál volna.
- Ez bók volt. - Semmi baj.
- Erős vagyok. - Semmi baj.
Ó, jaj!
Ez Eminem?
- Ez? - Igen.
Ez a Clipse.
Szeretem Eminemet. Koncertezik még?
Szerintem igen.
Pár éve láttam egy fesztiválon.
Ő volt a főfellépő. Emlékszem,
az egyik szám közben azt mondja:
„Mutassátok fel a középső ujjatokat,
„hogy: ’Kapd be, anyu!’”
- És kínos csend lett. - Ne!
Mind azt mondtuk:
„Dehogy, haver! Szeretjük az anyukánkat.”
„Beszélgess már el a tiéddel!”
Mondtuk, hogy:
-„Bocsáss meg neki!” - Dolgozz rajta!
- Igen.
Felnőtt vagy, meg kell oldanod.
- Igen. - Ez hatással volt rád.
John rá van kattanva az anyjára.
- Nem vagyok, csak... - Szereti.
Szereti az anyját.
- Ki nem? - Az jó, ha így van.
- Igen. - Igen.
Hogy húzhatja ki magát ebből Eminem?
- Hogyan? Mi kell... - Figyelj...
- hogy ez ne legyen így gáz? - Nehéz...
Öregen nehéz menőzni. Ezt aláírom.
Szerintem lehetetlen.
- Nem is kell... - Van, aki...
- ...öregen menőzni. - ...menőbb lesz a korral.
- Például ki? - Igen.
- Mondjuk Madonna? - Nem.
- Nem.
Dolly Parton!
- Dolly Parton. - Úgy van!
Dolly Parton, baszki!
- Ő a korral csak egyre jobb... - Igen.
és jobb és jobb...
- Ez jön belőle. - ...és jobb.
Sade!
- Sade! - Sade!
- Sade. Ez az! - Komolyan is gondolom.
Beletrafáltál. De ezek az ászok.
- Úgy van! - Úgy van! Megfejtettük.
Töltsek rá valakinek?
Én a pekándiós vaníliából kérek még.
- Megvagyok, kösz. - Oké.
- Csak egy kanálkával. - Jó, máris.
- Sade. Micsoda szépség! - Igen.
Mi volt...
Mi volt az eddigi legőrültebb küldetésetek?
Igen.
Bali.
- Bali. - Bali.
Az agyrém volt.
Milyen volt?
Hát...
Börtönből kellett szöktetnünk.
Ultra biztonságosból.
Rádió és fegyver nélkül.
- Nem fedeztek. - Semmi.
Ugye? Szóval
- nagyon, nagyon, nagyon... - Szabadesés.
- ...konkrét paraméterek voltak. - Igen.
Mit csináltatok?
Mondok valamit, amiről az elején nekem is szólhattak volna.
Létezik egy titok...
amivel bármilyen helyzetből kivághatjátok magatokat,
bármilyen necces is.
A légzés.
Aki a légzését uralni tudja,
az bármit uralni tud.
Ez a kulcs.
A légzés?
Ez komoly.
Az sem árt, ha van egy terv.
De készüljetek fel, hogy talán el kell térni tőle.
Menet közben kell gondolkodni.
Legyetek okosak, bízzatok az ösztöneitekben,
- zsigerből csináljátok. - Igen.
- Figyeljetek! - Figyeljetek!
Igen.
Erre tényleg kezdek rájönni.
Szoktatok fura lelkiállapotba kerülni küldetés után?
Persze.
Ez természetes.
Egyszer más Smitheket kellett megölnünk.
Hogyhogy?
Talán válni készültek.
- Öregem, ez sima Häagen-Dazs? - Csak viccel.
- Kibaszott jó. - A piacról van.
Valami vidéki tehenészeté.
Lássuk csak, hány óra?
El fogunk késni.
- Mennünk kell. - Elkésünk!
- Hogyan? - Hogyan?
Ja, munkaidőben vagyunk.
Késő éjszaka van.
Nagyon köszönjük. Kellemes este volt.
- Rendben. - Kösz, hogy jöttetek.
- Bocs, de menni kell. - Piszok jól főzöl.
- El is mosogatok... - Én mondom...
- ...vendégségben. - ...mesés vacsora volt.
- Küldetésen vagytok? - Köszönjük.
- Igen. - Ti most...
Bocs. Sokat ittunk. Ti most...
küldetésre mentek?
Így sokkal bulisabb.
- Úristen! - Igen.
- Durván nyomjátok. - Igen.
- Azta! - Igazából... Várjatok!
Igazából...
Tudjátok, mit?
Tényleg?
- Gyertek velünk! - Igen.
- Akartam mondani. - Jó ég!
- Nagy ötlet! - Szabad ilyet?
- Kit érdekel? - Szarok bele.
- Menjünk! - Itt az alkalom,
belekóstolhattok az extra magas kockázatba.
- Igen. - Tökéletes.
Gyertek!
Eszméletlen lesz, ha megcsináljuk?
Nem, majd meglátjátok.
Elosztjuk a pénzt meg mindent.
És ha tetszik, szintet léphettek.
- Ha nem, nem. - Benne vagyok!
Benne vagy?
Igen.
Én benne vagyok.
Oké, csináljuk!
- Szuper! Gyerünk! - Csináljuk!
- Öltözzetek át! - Rendben.
- Kint várunk. Én vezetek. - Jövünk.
- Gyerünk! - Jól van.
Oké. Tessék...
Ezt idd meg!
Miért?
Szerintem kokóznak odalent.
- Mi? Tényleg? - Oké.
Hátha szükség lesz rá.
Biztos, hogy akarod?
- Igen. - Igen?
Megbeszéltük.
Szerinted a sajttál nem volt túlzás?
Viccelsz? Imádták.
Alig nyúltak hozzá.
A barackos csirke nem ízlett nekik.
- Finom volt. - Az tuti!
Nem volt az.
Az édes csirkét senki nem bírja.
Mindet megették. Jó volt.
- Nagy voltál. Átöltözöm. - Jól van.
Ezt tegyétek fel a ruhátok alá.
Diszkét helyre.
A deréknál jó szokott lenni.
Nyomkövetők.
Így láthatjuk egymás helyzetét.
Az új barátaink vagytok, nem veszíthetünk el titeket.
Mi a feladat?
Valami nagyon könnyű.
Csak hogy rákapjatok az ízére.
- Kiszállítás. - Az utat nézd!
Egy...
Extra kockázatos kiszállítás.
Extra kockázatos.
Jó, menjünk!
Vigyétek a táskákat! Ez a tiéd. És...
- Nem olyan nehéz. - Kösz, drágám!
- Ez a tied. - Oké.
Semmi gond.
- Jó, menjünk! - Rendben.
Menjünk!
Ki van itt ma este? Tudod?
Lassan, Gary!
Gary. Atyám!
Mi van a táskákban?
- GPS, iPhone-ok. - És fegyverek.
- Messzire megyünk?
Nem tudom. Megkérdezzük Garyt.
- Menjünk! - Gary, milyen hosszú az út?
Mint legutóbb, asszonyom.
Tudjátok, mit? Maradok.
Legfeljebb pár óra.
- Legkésőbb hajnalban. - Hajnalra otthon lesztek.
Leszálláskor hagyjátok ott a táskákat!
- A srácoknál. - Ti...
Ti nem jöttök velünk?
- Nem. - Nem.
- Könnyű lesz. - Igen.
- Jó szórakozást! Könnyű lesz. - Élvezzétek a pillanatot!
- Nagy lesz! - Nem ezt...
Nem ezt beszéltük meg!
- Nem csinálom! - Utána beszélünk.
De nem ezt beszéltük meg!
Mi van?
A telók maradjanak a helikopterben!
A dzsungel durva hely, kiteszem magukat, és visszajövök.
Kevés az üzemanyag, úgyhogy pontosan 30 perc múlva itt vagyunk.
Itt kellene lennie.
John!
Jól van.
- Jól van. - Oké, rendben.
- John! - Semmi baj.
Bármi lesz, szeretlek.
Én is szeretlek.
ÚJ BARÁT
Helló!
- Helló! - Hát megvannak!
Sziasztok!
Nem volt olyan rossz, mi?
Hát elég rossz volt.
Igen, a...
A főnökük nem örült nekünk, szerintem benneteket vártak.
Bassza meg! A Kapitány?
A főnök. Az, aki nem gyerek volt.
Nem gyerekek,
- úgy 17-19 évesek. - Igen.
Hozok vizet. Te kérsz valamit?
Nem kérek. Na és hogyan...
Hogy jutottatok ki élve?
Minden elismerésem.
Macsétával törtünk ki.
Elég borzasztó volt.
- Nos, John... - Igen.
Fiatalok.
Könnyebb legyűrni őket, igaz?
Nem, a főnök kapott vele. Gyerekeket nem kaszaboltunk.
Mit mond?
Megölték a Kapitányt.
- Egy macsétával. - Basszus!
- Nekünk ez így jó, ugye? - Igen.
Igen, jó.
De mostantól inkább intézzük mi a saját dolgainkat.
- Csak mi ketten. - Igen.
Idefigyeljetek!
Ha már úgyis szinte csak ti dolgoztatok,
nektek járna ezért minden pénz.
- Így igazságos. - Jól van.
Igen.
- Kösz. - Nincs mit.
- Átutaljuk a pénzt. - Átutaljuk...
Átutaljuk a pénzt.
Fáradtnak tűntök. Pihenjetek le!
Köszönjük a gondoskodást!
Várjatok! Figyu, John!
Na mit olvastam?
Eminem éttermet nyitott Anya spagettije néven.
Jó kis fejlődés, mi?
Igen.
Aha.
Nagyon jó.
- Jól van. - Oké.
- Jól van, gyerekek. - Sziasztok!
Puszi! Még találkozunk!
- Cső! - Sziasztok!
Sziasztok!
ÁTUTALÁS 375 000
Mit csinálsz?
Próbálok sírni.
ALZHEIMERES VOLT BALERINA TÁNCOLJA A HATTYÚK TAVÁT
Minden rendben?
Nem.
Azt mondtam, robot vagy.
Nem vagy robot. Azt akartam, hogy tudd.
Nem lehetsz robot,
mert féltékenykedsz.
Mert micsoda?
- Féltékenykedsz. - Én ugyan nem.
Én ugyan nem.
Runinak két keze van.
Mindig kettő volt.
Jól hazudtál.
- Tök mindegy. -„Tök mindegy!”
- Bedőltél neki. - Azt mondtad...
Azt mondtad...
Azt mondtad, félkezű.
Azért jó kis hazugság volt.
Jó volt.
Ha negyedórával később mondod, legyintettem volna.
De gyors volt. Jól csináltad.
És bedőltél neki.
- Bedőltem. - És jártál vele.
- Igen. - És elbizonytalanodtál.
Megfogtál.
Azt mondtad, hogy szeretsz.
Közvetlenül a macséta előtt.
Igen. És te is.
De úgy volt, hogy meghalunk.
Nem mondtad komolyan?
Egyébként igen.
Mi igen?
Tényleg szeretlek.
Az szuper.
Kapd be!
Mondd, hogy...
Mondd!
Ez tetszik.
- Te nem... - Tetszik, ahogy...
- Szeretlek. - Szeretlek, Jane.
Komolyan mondod?
Igen.
Ez olyan béna.
Figyu, nekem...
Nekem ezek nagyon nem tetszettek.
Rühellem azt a két embert.
- Igen? - Rühellem őket...
- de annyira! - Annyira!
- Gázosak. - Nem jó fejek.
- Nem. - Egyáltalán nem jó fejek.
Ez az, ami annyira... Mint egy fura bűbáj...
- amit... - Nem tudom, mi történt.
- Miért kattantunk úgy rájuk? - Azt...
Azt nem tudom. Annyira...
- Az a tüsszentés! Hármasával. - A tüsszentés.
- Megtapsoltuk. - Tapsoltunk.
- Annyira bejött. - Tapsoltunk... Hogy:
„Ezt miért... Mindig így csinálod?”
„Ó, bulikba járunk, és tüsszentünk.”
- Hármasával. - Ja, hármasával.
- Az utolsót szerintem kamuzta. - Igen.
Az első kettő még igazinak tűnt.
- Az utolsó nem jött ki. - Az nem.
Volt ez a...
Az akcentusa.
- Igen. - Segíteni akartam neki.
- Úgy éreztem, mindent elnézek neki. - Igen.
- Azt mondja: „Nincs más dolgod...” - Jesszus!
„...mint lélegezni.”
- Én meg... -„És bármiből kivágod magad.”
Te meg: „Hát ezt nem tudtam.”
- Mi? - Nem.
Ezt mondtad. Megráztad így a fejed.
Azt mondtad: „Ez túl jó.”
- Megráztam. - Elmagyarázott...
- Olyan kínos. - ...valamit, amit
egész életünkben csináltunk.
Úgy adta elő, mintha varázslat lenne.
Úgy éreztük miatta,
- mintha sosem csináltuk volna ezt. - Na ja.
„Légzés. Hát persze! Nekem hogy nem jutott eszembe?”
Istenem!
- Hát kapják be! - Úgy van!
A feliratot fordította: Kamper Gergely
Kreatív supervisor Kwaysser Erika