Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Bună.
Permis nou, card nou
și certificatul de căsătorie.
Ai cerut misiuni cu risc ridicat?
- Da. - Și eu.
Tu îi rupi picioarele, iar eu, brațele.
Putem să-i acoperim capul?
Dumnezeule!
MISIUNE NEFINALIZATĂ. UN EȘEC. MAI AVEȚI DOUĂ.
Dacă facem un pact
ca, după ce adunăm o anumită sumă de bani,
să ne despărțim?
Da, sigur.
John!
Nu o poți lua razna așa.
Chiar îți pasă de mine?
Nu. Mie chiar îmi pasă mult de tine.
„Hei hei!
„Profitați de ziua liberă.”
Ce zi frumoasă!
Da.
Îmi place să ies.
Știi?
Să mă plimb.
Da, nu să fugim.
Să luăm niște vin?
Avem o cameră plină cu sticle de vin.
Doar vin la cutie.
Îmi place să cumpăr chestii.
Asta e preferata mea. Poftă bună.
Știi, ardeii din grădina noastră
- ... sunt foarte buni... - Încetează.
- Ce? - Nu voi mânca niciodată de acolo.
Ți-am strecurat deja în mâncare.
Ești dezgustător.
- Ai mâncat deja. - Taci.
Ia uite ce frumuseți!
- Acum le-ați primit? - Da.
Arată delicios. Sunt bio?
- Da, sunt. - Da?
Sune bune pentru supă de roșii?
Da.
Runi?
- Nu cred! - Ce faci?
- Dumnezeule! - Da.
Doamne!
- Ce se întâmplă? - Doamne. Nu cred acest moment.
- Hei. - Bună.
- Ce mai faci? - Bine.
Cât timp a trecut?
- O veșnicie. Probabil. - O veșnicie.
Mă bucur să te văd.
Arăți bine.
- Mulțumesc. Arăți grozav. - Mulțumesc.
Ea e soția mea.
- Bună. - Bună.
- Eu sunt Runi. - Încântată.
Asemenea.
El e Benjamin.
- Bună. Ce faci, Benjamin? - Bună.
- Câți ani ai?
- Șase ani. - Șase?
Chiar îi place să lovească roșiile alea.
- E o vârstă bună. - O vârstă bună.
- Da. - Da.
Locuiți în oraș acum?
- Da. - Da. Ea tocmai...
ce a fost promovată, și ne-am mutat aici.
Cu ce te ocupi?
Sunt designer de software.
Utilizator, interfață,
chestii din astea.
E uimitor.
- Felicitări. - Mulțumesc.
- Tot fotograf culinar ești? - Da.
Acum sunt director artistic.
Mișto.
Da, tare.
- Tare. - Da.
Ei bine, eu...
chiar m-am bucurat să vă întâlnesc.
- Da. - Mă bucur că te-am cunoscut.
- Mă bucur că ne-am văzut. - Trebuie să plec.
- Bine. - Ia-ți la revedere.
Pa.
- Pa, Benjamin. - Pa.
- Ce copil drăguț! - Da.
E uimitoare.
Să știi că m-ai impresionat foarte mult.
De ce?
Adică, nu că e ceva în neregulă cu asta. Doar că...
Nu știu. Credeam că te-ar deranja ceva de genul ăsta.
Mă bucur că nu e așa.
Despre ce vorbești?
De faptul că are o mână.
Ce? Ce spui?
- Glumești? - Nu.
Are doar o mână.
- Are două mâini. - Are o mână.
Când erați împreună avea două?
Da.
Îmi dați trei din astea?
Nu mai știi dacă tipa cu care te vedeai avea o mână sau nu?
Ea... Stai puțin.
Stai. Ați făcut sex?
Da. Adică, asta era...
Doar asta făceam. Era baza relației noastre.
Bine, dar nu ai observat în timp ce făceați sex,
dacă punea o mână sau două pe tine? Asta e...
- Are două mâini. - Dumnezeule,
nu știi. Ce trist!
Îmi puteți felia asta?
Sigur.
Mersi.
El este noul nostru vecin.
John! John Smith!
Asta nu e comanda mea.
Ce-ai zis?
- Asta nu e comanda mea. - Cum te numești?
John Smith.
Asta e comanda pentru John Smith.
Da, dar nu asta am comandat.
Ce ai comandat?
Am comandat o oranjadă obișnuită.
Suc de portocale.
Aștept de 15 minute.
Ei bine, asta e pentru John. John Smith.
- Da. Știu ce ai zis. - Eu sunt John.
Aia e băutura mea?
Lean Green Machine cu unt de migdale?
Ăsta e.
- Mulțumesc. - Nicio problemă.
Deci...
- Ce s-a întâmplat? - E un nesuferit.
Da, asta s-a întâmplat. Dar...
Cred că avem același nume.
Ai cerut oranjadă?
A venit un tip și l-a luat.
- Serios? - Da.
Părea foarte mulțumit de sine.
Domnule?
- Nu, nu trebuie să... - Nu, insist. Ce vrei?
Al tău și încă unul din ăsta. Oranjadă?
Ar fi grozav.
Bine. Deci, o oranjadă,
- ... și încă unul din ăsta. - Bine.
De șase, șapte ani.
Este...
E încă distractiv? Ce faci...
- Ce? Frate! - Da...
Da, încă îmi place.
John, uită-te în jur.
Bine, nu.
Acum uită-te la noi.
- Bine. Da. - Nu mă înțelege greșit,
sunt niște...
piedici pe drum, dar...
persiști, le depășești. Iar la sfârșitul zilei,
vei avea niște vânătăi și zgârieturi. Dar...
John, este o viață fantastică.
- Ziceam doar așa. Cred că... - Bună.
- Hei. Ce faci? - Bună.
Iar ea trebuie să fie Jane a ta.
- Da. - E o drăguță.
Ai avut noroc.
Mulțumesc. Da, e frumoasă.
Eu sunt John.
Jane.
Îl cheamă Smith.
E unul de-ai noștri.
Ce?
Da.
- Încă un Smith. - Da.
Ai mai întâlnit alți Smith?
Da, am cunoscut câțiva, întâmplător.
Dar acum s-a întâmplat accidental.
Da.
Știu, noi...
- ... ne luam un suc. - E o nebunie. Ce?
Mă cheamă datoria.
- Da. Fă-ți treaba. Răspunde. - Scuzați-mă, vă rog.
E o nebunie. Are așa de multe informații...
Cred că el crede că e...
un grup de spioni format după 9/11,
pentru că fac asta de 15 ani.
Bine.
Uite ce-ar trebui să facem.
Să luăm cina.
Așa o vedeți pe Jane.
Vorbim despre muncă, bem ceva
și ne relaxăm. Va fi frumos.
- Da. - Da.
Sună grozav. Oricând vreți.
Ce zici de seara asta?
- Diseară? - Da...
- Ai alte planuri? - Nu, eu...
- Cred că e bine. - Da.
- Da, e grozav. - Sunt de acord.
Bine...
Telefonul tău.
Corect, nu știi unde stăm.
Deci, ai numărul meu.
Trimite-mi adresa. Venim la șapte.
Aduc o sticlă de ceva vechi și periculos.
- Absolut. - Bine?
- Da. Grozav. - Grozav. Da.
Încântat.
- Încântată. - Încântat. Mersi.
Bună, iubire. Ascultă, n-o să-ți vină să crezi...
Bine, deci vin la noi diseară.
- Să mai dăm o tură... - Da.
... să mai luăm ceva.
Da, să luăm desert.
Da, desert. De fapt, văzusem ceva...
Mi-au plăcut niște caise.
Caise?
Ai...
Ai emoții?
Nu. Adică,
puțin.
E tare că amândoi sunt Smith.
- Așa putem discuta despre orice. - Da.
Da. Ai dreptate.
Da. Apropo, arăți grozav.
- Da? - Ești foarte drăguță.
- Nu am exagerat? - Nu.
- Asta? - Nu, nu cred.
Ne-am asortat.
Amândoi purtăm bluză cu guler.
- Să mă schimb. - Nu.
- Da. - Nu te schimba.
Niciodată.
- Hei! - Bună!
Jane, ea e Jane.
Cum merge? Mă bucur să te văd.
Și eu mă bucur.
- Ce mai faci? - Bună.
- Mă bucur să te văd.
- Doamne. - Mulțumesc.
- Ce dărăpănătură! - Da, e grozav.
- Oameni buni... - Și în cea mai bună locație. Da.
- Da. Frumos. - E frumoasă.
- Mersi. - Miroase incredibil.
- E meritul lui John. - Da.
Vreți să beți ceva?
Da, am adus asta.
Asta, aduce a Hibiki.
- Mulțumim. - Mulțumim mult.
Nu, nu ne mulțumiți.
Șeful ne-a trimis-o.
E rară și bună, și nu e pentru cei slabi de inimă.
Și ne-am gândit că ar fi ocazia potrivită.
- „Savurați.” - Un cuvânt.
Un cuvânt. Niciun mesaj criptic
sau altceva. Da.
Ce? Voi primiți mesaje?
- Da. Adică... - Da.
Am dat greș o dată, și acum
totul e un mesaj.
Nu a fost un...
A fost ceva mărunt.
Trebuia să facem ceva și
am sfârșit...
Nu a fost... vina noastră.
- Da, noi n-am pățit asta. - Da.
Da. Păi... Știți,
- ... a fost o dată. - Nici nouă.
- A fost o dată. - Nici nouă. Da.
Nu a fost ceva important.
Scumpule, nu-i pui un pahar lui Jane?
- Da, sigur. Da. - Da.
- Îmi faci un tur al casei? - Bine. Da, sigur.
- Vrei să... - E grozav.
- Ce casă frumoasă! - Începeți de acolo?
Credeam că studioul de yoga era spectaculos,
dar asta e...
Ce cameră mare!
A noastră are o mică grădină jos,
dar... e mult mai mică.
Drăguț.
Recunosc, Compania are gusturi surprinzător de bune
pentru chestiile astea.
De fapt... eu l-am cumpărat.
- Serios? - Da.
Da.
Am vrut să cumpăr obiecte de artă când am început să câștig bani.
Ai un ochi foarte bun.
- Da? - Asta nu se cumpără și nu se învață.
- Drăguț din parte ta! - Vorbesc serios.
Bună, pisoiaș.
El e Max.
Bună, Max.
Asta e...
Camera de siguranță.
- E un loc ciudat pentru cameră. - Știu.
Eu cred că trebuia să fie la subsol.
- Da. - Da.
Nu mi-aș face prea multe griji.
E genul de chestie pe care o face Compania.
Optimizarea spațiului,
eficiență, tot ce-ți trebuie.
Nu știu cum reușesc,
dar asta ne diferențiază de ceilalți.
Noi n-am folosit-o niciodată.
Serios?
Doar am tras cu urechea.
- Tu ai făcut asta? - Nu.
Doamne, ar trebui.
Pe ăsta nu l-ai ales tu?
Nu. Ăsta l-am primit.
Clasic.
Bine.
Știu, asta e...
Ne place să ne facem împreună rapoartele pentru că...
Am emoții să nu omit ceva.
Înțeleg. Eu le fac pe ale amândurora.
Singură pe toate?
Da. L-ai văzut pe John al meu?
Se pricepe la foarte multe lucruri, dar nu și la scris.
Omite o mulțime de detalii.
Totuși, nu l-aș schimba.
Mă bucur că am fost aleși împreună.
Tu te gândești vreodată, cine sunt ei?
Cine e Compania.
Mă gândeam.
Mult.
Mai ales la început.
Dar pot să-ți dau un mic sfat?
- Da. - Ca de la Jane la Jane?
Nu sta în calea fericirii tale.
Compania e aici să aibă grijă de tine.
Trebuie doar să ceri.
Jane, iubire, e gata mâncarea!
Mor de foame.
Deci, mi-am agățat piciorul de acoperișul cuștii.
Fără lenjerie!
Iar „bijuteriile” tale... Se mișcau într-una.
Și uite așa... ai zis:
„Du-te la elicopter!”
Dar atunci, ascultați, e o...
E o lecție bună, nu?
Mereu trebuie să ai o pereche bună, curată de chiloți.
- Da. - Nu se știe.
Asta zic și eu.
- Zice asta... - Mereu.
- Scuze, a fost vina mea.
- Nu a fost vina ta, știi. - Ba da.
A fost a mea.
- Nu, a fost o mare confuzie. - Eram...
Nu, dar eram...
- Eram... Nu. - A fost doar vina mea.
Ascutați aici.
Acomodarea...
durează puțin.
- Da. - Da.
Mai ales la început.
De atunci relația a evoluat.
Da.
De cât timp...
De vreo cinci, șase ani cu el.
Stați, nu ați... Nu ați început împreună?
Am primit altă parteneră.
Am avut nevoie de o nouă Jane.
Spre norocul meu!
Da, spre norocul tău!
Să știi că da!
- Sunt o norocoasă. - E mai...
E mai matură. Mai...
- Da. - Suntem mai...
- Suntem compatibili. - Da.
- Grozav. - E super.
Vouă cum vi...
se par directivele superilor?
- Bunicele? - Superi?
- Supervizor.
Noi...
Îi spunem Hei Hei.
- Hei Hei? - Hei Hei? Ce drăguț!
- A fost primul lucru... - Unde...
Au zis totuși, în e-mail.
- Era „Hei, hei.” - Da, așa a fost.
Iar noi am zis: „Vai,
„ce pisicuță drăguță animată.”
- Este... Da. - E drăguț.
- Hei hei. - A fost interesant.
- Și așa a rămas numele. - Sunt bune.
- Sunt bine. - Da.
Deși cam dure.
Cred că a durat ceva să înțelegem parametrii...
- Stați puțin. - Da.
La ce nivel sunteți?
- Risc ridicat. - Da, risc ridicat.
Dar voi?
- Foarte ridicat. - Da?
Da.
Ne place.
- Se potrivește personalității noastre. - Da.
Dar cine știe? Poate într-o zi,
renunț la tot și... Aleg risc scăzut, cine știe?
- Ai face asta? - Da. Știi,
să îmbrac o uniformă și...
- Da. Știu. - Și să livrez pachete.
E imposibil de conceput asta.
Curierii, îi cheamă...
- Nu știi asta. - Îi cheamă Smith.
Câștigă bine.
Risc scăzut. Cei care ne aduc...
- Ne aduc... - Acum are așa de mult sens.
Ați accepta riscul scăzut, pentru beneficiile oferite?
- Nu. - Poate.
Eu nu cred. M-aș plictisi.
- Tu? - Da.
E ceva drăguț. Ca grădinăritul.
Știi când ai terminat. Și apoi repeți.
Dar cred că e și ceva trist ca...
James Bond să livreze mâncare sau flori.
Probabil că nu e grozav.
Ați vrea sarcini mai grele?
M-am gândit la asta.
- Da. - Da.
- Și le-am încercat pe amândouă. - Da.
Riscul foarte ridicat nu e așa diferit,
exceptând banii și avantajele.
Evident, da.
Cred că am putea...
Am putea face asta. Eu aș încerca.
- Da. Aș... - Aș fi...
- M-ar interesa asta. - Absolut.
Ar fi distractiv să încercați.
- Da. - Cândva.
- Da. - Deci...
Cum e relația voastră intimă?
Cum merge? Romantic vorbind.
- Este... - Da.
- E grozavă. - Minunat.
- E grozav. - Chiar e minunată.
Ce? Este!
Știu că sunt băgăcioasă. Îmi pare rău.
- Este copleșitor. - Dar eu sunt...
- Mie mi se pare fascinant. - Avem...
La început aveam reguli...
- Da. - Să nu...
să nu facem sex.
- Ce? - Ce?
- Da. - Inițial.
- Dar apoi am... - Ne-am rupt...
- Ne-am smuls hainele de pe noi. - Cum? Da.
- Din prima noapte. - Cum ați făcut?
Nu am putut rezista.
Nu a fost chiar așa de mult.
- Ne-am lăsat... - Am ucis
ca să ne vină cheful.
Cam așa s-a întâmplat.
Nu înțeleg. Locuiți în aceeași casă,
faceți toate nebuniile astea împreună. Și apoi...
- E natural, nu? - Da.
- Încărcătura. Adică... - Desigur, da.
Nu voiam să fie complicat, știi?
Suntem parteneri de afaceri. Și chiar...
Da, nu voiam să devină haotic, cred.
Și nu ești geloasă?
Nu, nu sunt.
E ca un robot.
- Nu-i adevărat. - E ca...
Doar că nu sunt geloasă.
Îmi pare rău că tu ești.
Vreau să știu...
Eu înnebunesc când flirtează
- ... în timpul misiunii. - Serios?
- Da. - Pare că fac tot felul de reguli,
dar, la început, am făcut un pact.
Multe pacte.
Când am început, am zis că...
vom strânge niște bani
și apoi ne vom...
- ... despărți. - Da.
Nu.
Încetează.
Îmi pare rău.
Da, de parcă chiar ați putea...
să renunțați și să plecați...
Îți imaginezi Compania așa deschisă la minte?
Dumnezeule!
Dă-mi un pahar!
Poftim... apa e aici.
Da, apa e chiar acolo.
Nu. Ceva mai tare.
- Este... - E un bar în spate.
- Bine. Scuze. - Chiar acolo.
- Nu. - E în regulă.
- Mă bucur că te-ai amuzat. - Râzi.
Frate!
Deci credeți că, dacă nu v-ar fi cuplat Compania,
ați fi fost compatibili?
Cred că...
Nu știu. Simt că Jane e
foarte deșteaptă, iar eu...
eu nu am mai cunoscut pe cineva ca ea.
Da. Eu chiar îl respect.
Cred că are...
Are un suflet bun.
Da, eu...
Unu. Strănută de trei ori.
Sănătate.
Da.
- De câte trei ori? - Da.
- Două. - Doamne!
Și acum...
Marele final!
Nu, suntem chit.
Nu știu cu cine țin!
Nu.
Nu! Zău așa!
- E nebună. - Bine, recunosc.
Nu pare...
Din cauza unghiilor. Îmi intră în carne.
- Îmi intră în carne. - Nu găsi scuze.
Haide!
John!
- Am avut un cârcel! - Extrem de puternică.
- Am avut cârcel. A durat mult. - Mulțumesc.
- E nebună. E ca un animal. - Mulțumesc.
Sunt. Asta mă definește.
Nu a fost o victorie ușoară. Deloc.
Am fost la egal cu bărbați de două ori cât tine.
Cred că mă înțelegi greșit, dar e OK.
- Era un compliment. - E OK.
- Sunt puternică. - E în regulă.
Frate!
E Eminem?
- Ăsta? - Da.
Este The Clipse.
Îmi place Eminem. Mai cântă?
Cred că da.
Da, acum câțiva ani, l-am văzut la un festival.
Era cap de afiș. Și-mi amintesc
că, într-o melodie, a spus spectatorilor...
să ridice degetul mijlociu și să zică:
„Mamă, du-te dracu'!”
- S-a lăsat o liniște jenantă. - Nu!
Iar noi eram ceva de genul:
„Nu, frate. Ne iubim mamele.”
„Trebuie să vorbești cu mama ta.”
Apoi... Eram...
- „Iart-o, iartă-te.” - Rezolvă.
- Rezolvă problema. - Da.
Ești destul de matur să-i dai de cap.
- Da. - Da, te-a afectat asta.
John e obsedat de mama lui.
- Nu sunt obsedat. Doar... - O iubește.
- Eu... - O adoră.
- Cine nu face asta? - E o trăsătură bună.
- Da. - Da.
Cum ar putea Eminem să-și spele păcatele?
- Cum? Cum ar putea... - Ascultă...
- Să fie OK după asta? - E greu să fii...
E greu să fii bătrân și faimos și să rămâi dur. Recunosc.
- Nu cred că e posibil. - Da.
- Nu cred... - O fi cineva...
- ... că poți fi dur. - ... mișto și bătrân.
- Cine? - Da.
- Madonna? - Nu.
- Nu.
Dolly Parton.
- Dolly Parton. - Ea!
Dolly Parton!
- E din ce în ce mai bună... - Da.
... tot mai bună.
Asta e calitatea.
Sade.
- Sade! - Sade!
- Sade. Da. - Da, îmi place.
Te-ai prins. Sunt cele mai bune.
- Asta e. - Ne-am dat seama.
Mai vreți înghețată?
Mai vreau o cupă cu unt de nuci pecan.
- Nu, mulțumesc. - Bine.
- Doar o cupă. - Bine, nicio problemă.
- Sade. Ce frumusețe! - Da.
Care este...
Cea mai nebunească misiune în care ați fost?
Da.
În Bali.
- Bali. - Bali.
Da. Aia a fost o nebunie.
Ce misiune era?
Trebuia...
să scoatem pe cineva din închisoare.
Securitate ridicată.
Fără comunicații, fără arme,
- ... fără acoperire. - Nimic.
Erau niște parametri
- ... foarte, foarte, foarte... - Cădere liberă.
- ... specifici. - Da.
Ce ați făcut?
Vă zic ceva ce aș vrea să-mi fi zis și mie cineva mai devreme.
Este un secret...
pentru a ieși din orice situație te-ai afla,
indiferent cât de grea e.
E respirația.
Dacă-ți poți controla respirația,
poți controla orice.
Asta e cheia.
Respirația?
O informație utilă.
Și e bine să ai un plan.
Dar să fii și pregătit să renunți la el, nu?
Să fii capabil să decizi rapid.
Fii inteligent, încrede-te în instincte,
- ... urmează-ți intuiția. - Da.
- Ascultă. - Ascultă.
Da.
Cu siguranță învăț asta.
Vă simțiți vreodată ciudat, emoțional, după o misiune?
Da.
E firesc.
Odată a trebuit să omorâm alți Smith.
Cum așa?
Poate divorțau.
- Asta e Häagen-Dazs? - Glumește.
- E foarte bună. - E de la piața locală.
De la o fabrică din nord.
Stai să văd cât e ceasul.
Vom întârzia.
- Mergem. - Am întârziat.
- Ce? - Ce?
Da. Avem de lucru.
E miezul nopții.
Mulțumim foarte mult. A fost o seară frumoasă.
- Bine. - Mulțumesc că ați venit.
- Regret că plecăm. - Gătești foarte bine.
- Eu spăl vasele... - Zic doar...
- ... doar la alții. - ... cina a fost super.
- Sunteți în misiune? - Mulțumesc.
- Da. - Sunteți...
Scuze. Am băut mult. Voi plecați...
într-o misiune...
- ... acum. - E mai distractiv așa.
- Dumnezeule! - Da.
- Sunteți nebuni. - Da.
De fapt... Stați...
De fapt...
Știți ceva?
Pe bune?
- Ar trebui să veniți. - Da.
- Voiam să zic eu asta. - Doamne!
- E o idee grozavă. - E permis?
- Nu cred. Cui îi pasă? - Cui îi pasă?
- Să mergem! - Cum altfel
să încercați riscul foarte ridicat.
- Da. - E perfect.
Haideți.
Ar fi nebunesc dacă am face asta?
Nu, veți vedea. Nu.
Împărțim banii și toate beneficiile.
Dacă vă place, puteți cere o promovare.
- Dacă nu, nu. - Eu aș face-o.
Vrei să faci asta?
Da.
Aș face-o.
Bine. Să o facem.
- Minunat. Să mergem. - S-o facem.
- Bine, schimbați-vă. - Bine.
- Ne vedem în față. Eu conduc. - Venim.
- Haideți. - Da, bine.
Bine. Poftim...
Bea asta.
De ce?
Cred că trag pe nas cocaină.
- Ce? Serios? - Bine.
Poftim, în caz că ne trebuie.
Sigur ești de acord cu asta?
- Da. - Da?
Suntem de acord.
Oare a fost cam mult platoul de brânzeturi?
Glumești? Nu, le-a plăcut.
Parcă abia au gustat.
Nu le-a plăcut puiul cu caise.
- A fost bun. - Sigur.
Ba nu.
Nimănui nu-i place puiul dulce.
Au mâncat tot. A fost minunat.
- Te-ai descurcat grozav. Mă schimb. - Bine.
Puneți-vă astea sub haine.
Într-un loc discret.
De obicei la mijlocul spatelui.
Sunt transmițătoare.
Ca să știm fiecare unde e celălalt.
Da, sunteți noii noștri prieteni. Nu vă putem pierde.
Care este misiunea?
Ceva foarte ușor.
Doar ceva ca să vă acomodați.
- E o livrare. - Atenție la drum!
Este o...
livrare de risc ridicat.
Risc foarte ridicat.
Bine, să mergem.
Trebuie să cărați gențile astea. Asta e pentru tine. Și noi...
- Nu e chiar așa de grea. - Mulțumesc.
- Asta e pentru tine. - Bine.
E OK.
- Bine, să mergem. - În regulă.
Să mergem!
Cine a venit în seara asta? Știi?
Încet, Gary.
Gary. Dumnezeule!
Ce e în genți?
- GPS-uri, iPhone-uri. - Și arme.
- Mergem departe?
Nu știu. Îl întrebăm pe Gary.
- Bine. Haideți! - Gary, cât durează?
Cam ca ultima dată, dnă.
Știi ce, eu rămân.
Durează doar câteva ore.
- Cel mult până dimineață. - Sunteți înapoi de dimineață.
Asigurați-vă că lăsați gențile acolo.
- Cu băieții. - Voi...
Nu veniți cu noi?
- Nu! - Nu!
- Va fi ușor. - Da.
- Distrați-vă! Va fi ușor. - Trăiți clipa. Distrați-vă!
- Va fi grozav. - Nu asta am...
- Ne auzim. - Nu știam asta.
- Nu fac asta. - Vorbim cu voi după.
Dar nu... Dar nu asta am crezut...
Stai, ce?
Lăsați telefoanele în elicopter!
Jungla e o zonă periculoasă, așa că vă las și mă întorc.
Combustibilul e la limită, deci venim să vă luăm în maxim 30 de minute.
Ar trebui să fie aici.
John.
Bine.
- Bine. - Bine.
- John. - E în regulă.
Orice va fi, te iubesc.
Și eu pe tine.
PRIETEN NOU GLISAȚI PENTRU A RĂSPUNDE
Bună!
- Bună. - Uite-i!
Bună.
Nu e chiar așa de rău, nu?
A fost destul de nasol.
Da...
Șeful lor nu era prea fericit să ne vadă. Cred că se așteptau la voi.
La naiba. Căpitanul?
Șeful. Cel care nu era copil.
Nu sunt copii,
- ... au 17 sau 19 ani. - Da.
Merg să iau niște apă, tu vrei ceva?
Nu, mulțumesc. Așadar, cum...
Frate! Cum ați scăpat cu viață?
Sunt... impresionat.
A trebuit să folosim o macetă.
A fost destul de oribil.
- John. - Da.
Sunt tineri.
Probabil a fost ușor să lupți cu ei, nu?
Nu, cu șeful. Nu am ciopârțit niciun copil.
Ce zice?
L-au ucis pe Căpitan,
- ... cu o macetă. - Rahat!
- Pentru noi e bine, da? - Da.
E în regulă.
De acum încolo ar trebui să ne facem singuri misiunile.
- Doar noi doi. - Da.
Ascultați.
Din moment ce voi ați făcut cea mai mare parte a muncii,
voi trebuie să primiți toți banii.
- E cel mai corect așa. - Bine.
Da.
- Mersi. - Da.
- Transferăm banii. - Vă transferăm...
Vă transferăm vouă banii.
Bine, păreți obosiți. Odihniți-vă.
Mersi. Chiar aveți grijă de noi.
Stai! John!
Știi ce am citit?
Eminem a deschis un restaurant, „Spaghetele mamei”.
E o evoluție mișto, nu?
Da.
E foarte mișto.
- În regulă. - Bine.
- Pa.
Vă iubim. Ne vedem în curând.
- Pa. - Pa-pa.
Bine. Pa.
DETALII PLATĂ 375.000 $
Ce faci?
Încerc să plâng.
FOSTĂ BALERINĂ CU ALZHEIMER DANSEAZĂ ÎN LACUL LEBEDELOR
E totul în regulă?
Nu.
Am zis că ești robot.
Nu ești. Voiam să știi asta.
Știu că nu ești robot,
pentru că ești geloasă.
Poftim?
- Ești geloasă. - Ba nu sunt.
Nu sunt!
Runi are două mâini.
Mereu a avut.
A fost o minciună bună.
- Cum zici tu. - Așa zici tu.
- Ai crezut. - Ai zis că...
Ai spus că...
Ai zis că are o mână.
A fost o minciună bună.
A fost bună.
Dacă-mi ziceai 15 minute mai târziu, nu te-aș fi crezut.
Dar a fost rapid. Bravo.
Și tu ai crezut.
- Da. - Și ați fost împreună.
- Da. - Și ai pus la îndoială ce știai.
M-ai prins.
Mai devreme ai spus că mă iubești.
Chiar înainte de macetă.
Da, și tu ai zis.
Da, dar eram pe cale să murim.
Nu vorbeai serios?
Ba da.
Ba da, ce?
Te iubesc.
E mișto.
Du-te dracu'!
Spune că...
Spune-o.
Îmi place asta.
- Adică, nu... - Îmi place cum...
- Te iubesc. - Te iubesc, Jane.
Vorbești serios?
Da.
Ce prostie!
Știu, mie chiar...
nu mi-au plăcut cei doi.
Îi urăsc.
- Da? - Îi urăsc...
- ... din suflet. - Enorm.
- Sunt nasoli. - Nu sunt de treabă.
- Nu. - Nu sunt deloc de treabă.
Asta e așa... E ca o vrajă ciudată...
- ... de care... - Nu știu ce s-a întâmplat.
- Ce ne-a atras la ei? - Eu...
Chiar nu știu. Erau așa de...
- Strănutul ăla... De trei ori. - Strănutul!
- Am aplaudat. - Da!
- Eram absorbiți. - Am aplaudat. Noi eram...
„De ce e asta un... Asta te caracterizează?”
De parcă „Mergem la petreceri și strănutăm.”
- De trei ori. - În reprize de câte trei.
- Cred că ultimul a fost fals. - Da.
Primele două au fost reale.
- Dar ultimul, nu a mai putut. - Nu.
Era ceva de genul...
Iar accentul lui.
- Așa e. - Vrei să-l ajuți.
- Simți că ierți prea mult. - Știu.
- Te gândești: ”Trebuie doar să... - Doamne!
„... să respiri.
- Eu eram... - „Și putem trece prin orice.”
Iar tu ziceai: „Nu știam asta.”
- Ce? - Nu!
Așa ai făcut tu. Ai dat din cap așa.
Te gândeai: „Ce bun e!”
- Am dat din cap. - El zicea...
- Ce jenant! - ... ceva ce-am făcut
toată viața noastră.
A făcut să pară magic.
A făcut să pară
- ... de parcă n-am mai făcut asta. - Știu!
Eu eram: „Respirația. Desigur. Cum de nu m-am gândit la asta?”
Doamne!
- Dă-i dracului! - Da.
Maria-Andreea Popescu
Redactor Miruna Covor