Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BAZAT PE O POVESTE ADEVĂRATĂ.
DIN PĂCATE.
Muzica
Rudy, mă asculți?
Alo?
Rudy!
MAMA
Bună, mamă!
Rudy, unde ești? Te aștept.
Sunt la restaurant cu Haley.
Încă pierzi timpul cu gringa aia?
Te salută mama.
Nu e adevărat.
Te salută și Haley.
Nu e adevărat.
Vino acasă! Fac feijoada...
Bine, nu mai durează mult.
Te aștept.
Te iubesc. Pa!
Îmi pare rău.
Abia ai mâncat.
Am mâncat, dar... Mama face feijoada.
Atunci de ce ai venit aici?
Ce vrei să spui? Ca să fiu cu tine, ca să... mâncăm.
Doar pe mine mă are. Nu vreau să mănânce singură.
Dar nu te deranjează să mă lași pe mine să mănânc singură.
Da.
Nu, desigur că nu. Ce vrei să spui?
Și după patru ani,
uneori simt că trebuie să concurez pentru atenția ta.
Nu e nicio competiție. Te iubesc, Haley. Te iubesc.
Uneori simt că ești în altă parte.
Cum merge lucrarea de licență?
Merge.
Nici nu te-ai apucat de ea, nu-i așa?
- Nu. Lucrez la asta. - Vrei să mă lași să te ajut?
- Nu, nu am nevoie... - Absolvim în șase săptămâni.
Hei!
Da... Îmi pare rău.
Am lucrat până la două dimineața. Deci, sunt foarte obosit.
Ce?
Faza e că...
spectacolele de marionete la metrou nu sunt tocmai muncă.
Ai spus că vrei să ne mutăm împreună după ce absolvim.
Da. Încă vreau.
Chiria în oraș e mare.
Părinții mei ne pot ajuta,
dar nu cred că o s-o facă prea mult
- ... dacă te joci cu marionetele. - Fără ajutorul părinților.
Trebuie să ai și alt venit pe lângă mărunțiș într-un borcan.
Știu că nu crezi în spectacolele mele,
dar poate fac ceva mai mare.
Poate e mai mult decât un spectacol la metrou.
Dar cred
că poate există și alte locuri
unde îți poți folosi creativitatea pentru a obține o slujbă pe bune
sau ceva mai constant cu bani adevărați.
Te-ai uitat măcar la locuințele pe care ți le-am trimis?
Rudy?
Rudy!
La asta mă refer.
Eu încerc să ne planificăm viitorul și tu nici măcar nu ești atent.
Iubitule, s-ar putea să te presez, dar în nouă luni...
Am terminat.
- Ce? - Am terminat.
Haley? Ce?
- Trebuie să plec. - Ce...
- O secundă! Pot să... - Trebuie să plec.
Ce?
Sunt...
- Adio, Rudy! - Haley, haide! Haley!
Bună, mamă!
RITMUL
Mărunțiș?
Îmi dai niște mărunțiș?
Mărunțiș?
SĂ ÎȚI SCHIMBI OBICEIURILE ASTA TREBUIE SĂ FACI
EȘTI SURPRINS CĂ I-A LUAT ATÂT CA SĂ SE DESPARTĂ DE TINE
MINTEA ȚI-E PREA MARE DAR CORPUL, PREA MIC
NIMENI LÂNGĂ TINE NU AI UNDE SĂ TE ASCUNZI
EȘTI UN TICĂLOS
Salutare!
Ce faceți?
Numele meu e Diego și o să cânt niște melodii.
Calmați-vă! Care-i graba?
Nu e ca și cum am fi într-o gură dubioasă de metrou noaptea,
în Newark, nu?
Unde oamenii sunt împușcați?
Oricum, iată prima melodie!
Numele acestei melodii este Starbucks.
Este scump
Mulțumesc.
O să fie bine, frate.
Da? Crezi?
Nu știu.
Probabil că nu.
Îmi pare rău.
Rudy!
Te-ai trezi?
Știu că te-ai trezit, simt că ești treaz.
Nu m-am trezit, mamă.
Bine. Îți fac cafea.
Te rog! Am lucrat până la trei dimineața.
Jucându-te din nou cu păpușile?
Sunt marionete, mamă.
Asta am spus.
Vino să mănânci înainte să se răcească.
Bine.
Iată mâncarea ta!
Mulțumesc, mamă.
Rudy, trebuie să vorbim despre femei.
Mamă, abia m-am trezit. Te rog!
Ar trebui să fii cu o braziliancă.
Da, mi-ai spus de o mie de ori.
Pentru că gringas nu sunt bune.
Mamă, nu poți spune asta.
Haley nu va avea grijă de tine.
Bogătașele nu gătesc, nu fac curat.
Poate face eu lucrurile alea. Ce crezi?
A fost în regulă la facultate, dar acum se termină.
Ar trebui să închei cu ea.
De fapt, tocmai a încheiat ea cu mine.
Ce scorpie!
Mamă, haide!
Nu-ți face griji!
Îți fac cunoștință cu cineva perfect pentru tine.
- Pot? - Ți-am spus deja, nu sunt pregătit.
Simt că ești.
Primele trei lucruri nu înseamnă nimic fără celelalte trei.
Ambalare, poziționare, oameni.
Au legătură cu ce ziceam înainte: produs, preț, promovare și loc.
Asigurați-vă că le includeți în prezentările Canva!
Și asta e!
- Bine. - Îmi mai dai niște pâine?
Nu. Pâinea nu e pe gratis. Nu crește în copaci.
- Frate, dă-mi doar... - Nu.
Nu se va întâmpla, frate!
- Nu. Pâinea nu crește în copaci! - Prostule!
- Ce-i treaba, omule? - Iată-l!
- Te simți bine? - Da. Tu ce faci?
Îmi pare rău că te-a lăsat Haley.
- Ce trist! - De unde știi?
Haide! Suntem în Newark, New Jersey.
- Circulă zvonurile. - Cine ți-a spus?
Am oameni peste tot. Am o rulotă fast-food.
Parchez peste tot.
Am oameni peste tot!
Mama ți-a spus, nu?
Da, mi-a spus. Totul.
Nu știu. Încep să cred că mi se părea ceva garantat.
Aveam planuri ca să plecăm din Ironbound, să ne mutăm împreună.
O vrei înapoi? Încerci să o recucerești?
Sunt...
Da... Nu știu ce vreau, frate.
Uite! E inteligentă, e bogată, e frumoasă și e bogată.
Nu se știe de ce, dar te place. Nu poți lăsa o fată ca ea să scape!
Știu, dar vreau să fac spectacole de marionete.
Ea vrea să îmi iau un job stabil
și eu nu știu cum să fac asta.
Trebuie doar să ceri.
- Serios? - Da.
Bine, pot să lucrez aici cu tine?
Nu.
- Ai zis că trebuie doar să cer. - Universului.
Și mama încearcă să mă cupleze cu brazilience.
Dacă era mama mea,
avea zece fete noi așteptând în fața casei mele.
- Ca în Burlacul. - Mama n-ar face asta.
Am vorbit deja despre asta, nu ar face asta.
Rudy, ea e Luana.
- Mamă... Bună! - Mă bucur să te cunosc, Rudy.
Luana este nepoata vărului Claudiei, de la salon. O mai știi pe Claudia?
Da. Mă bucur să te văd.
Nu sunt braziliencele cele mai frumoase fete?
Mama spune același lucru.
Da, trebuie să rămânem uniți. E important.
Am de învățat...
Am făcut cocteiluri caipirinha minunate! Vi le aduc.
Minunat!
Voi doi mergeți să vă relaxați și vi le aduc imediat.
Eu... mă întorc imediat.
- Stai puțin. - Bine.
- Ce naiba? - Calmează-te! Știu ce fac.
Am zis că nu vreau întâlniri.
Nu e o întâlnire. Nimic romantic. Ai nevoie de prieteni.
- E al naibii de ciudat. - Nu zice „naiba”!
Ești mama mea, nu proxeneta mea, bine?
Stă singură, nu fi nepoliticos! Du-te!
Îmi pare rău, nu mă așteptam la toate astea.
E în regulă. Și mama e braziliancă.
Da.
Arată delicios.
Mulțumesc, mamă.
Da. Nu te înnebunesc? Toate astea?
Nu, așa sunt ele, nu?
Da. Sunt cele mai tari.
Doar că uneori pot fi
cam exagerate și insistente.
Uneori insistă pe lucruri bune.
Ar trebui să...
Da. Noroc!
Noroc!
- E drăguț. - Da.
Ar trebui să-ți spun că tocmai am ieșit dintr-o relație.
Dar nu era braziliancă, nu?
Nu.
Nu părea foarte serios.
Da...
Deci... Îmi pare rău, dar...
- Ce? - Doar de curiozitate...
Ești aici fiindcă mamele noastre sunt prietene și suntem brazilieni?
Da.
Ai mai făcut asta înainte? Ai fost cuplată cu alți brazilieni?
Desigur.
Da.
Îmi pare rău, dar e aiurea.
Nu înțeleg. Ce e?
- Nu... - Da, ce e?
- Eu... - Care e problema?
Mamă, serios?
Asta nu ți se pare ciudat?
Faptul că ne cuplează, că stă acolo.
Așa, și? Încearcă să ne ajute să ne găsim perechea.
- Timpul trece. - Este adevărat.
- Timpul pentru ce? - Ca să ne începem viața.
Ipoteci, copii, chestii de genul asta.
- Copii? Cine vorbește despre copii? - Nu-ți plac copiii?
Adoră copiii.
Nu asta e ideea. Mi se pare totul ciudat.
- Nu pot. - Știi ce? Mama ta avea dreptate.
Ai nevoie de ajutor.
Mulțumesc pentru cocteil, Maria!
Ce pierdere de timp, Dumnezeule!
Rudy, ce s-a întâmplat? Era perfectă!
Nu o cunoști. Ce tot spui?
Ce trebuie să știu? E frumoasă, e braziliancă, e perfectă!
- Îmi pot găsi singur fete. - Brazilience?
Cui îi pasă? Ți-am spus, nu sunt pregătit.
Tocmai m-am despărțit de Haley.
Și era singurul lucru din viața mea care era normal.
Rudy, te iubesc și vreau ce e mai bun pentru tine.
Știu, mamă.
O femeie braziliancă este cea mai bună.
Te căsătorești, începi o familie, rămâi aici unde ești în siguranță...
Și ce să fac aici?
Să deschizi un magazin de muzică lângă salonul meu.
Acum termin facultatea.
Nu trebuie să iei decizii pentru mine.
- Nu am de ales. - De ce?
Nu iei decizii singur.
La naiba!
La naiba
La naiba...
Dle Mancuso, aveți un răspuns?
Cel mai important lucru e marketingul ascuns,
urmat de diversitate și, în cele din urmă, tranzacționare.
Greșit.
Bine. Altcineva?
La naiba!
Numărul nouăzeci și doi!
Jumătate de kilogram de cod!
Un kilogram de cod!
Ai luat un bilet?
- Nu. - Ia unul, te rog!
Nouăzeci și șapte. Bine.
Mamă! Sunt mulți oameni aici. Ce fac?
Da, lumea e plină de oameni, fiule, e frumoasă.
Nu putem mânca ce mai avem?
Ce mai avem?
Mâncare veche?
- Nu. Fac mâncare proaspătă. Du-te! - Mamă!
Asta e!
Nouăzeci și șapte!
Nouăzeci și șapte, o dată!
Aici!
Numărul 98!
MELODIA
SĂ TE FACI BINE ISABELLA
- Mamă? - Ce?
Ce faci?
Nimic. Tu ce faci?
Ne vedem jos la micul-dejun.
- Bine. - Bine.
- Iată mâncarea ta! - Mersi.
Ai venit la timp astăzi. E totul în regulă?
Da, desigur. Sunt doar... Abia aștept să merg la școală.
Îmi fac griji pentru tine.
Bună, Față de Pește!
Eu?
Da, Față de Pește, nu?
Ai luat una peste față ieri.
- Ce îți dau? - Isabella este aici?
Isabella? Nu.
Dar, dacă vrei, o anunț că Față de Pește a căutat-o.
Nu, mulțumesc.
- Sigur? Bine. - Da, mulțumesc.
Tu ești!
Eu sunt. De ieri.
Da, cum să uit?
Nu în fiecare zi cineva e făcut KO cu un cod.
Știu. Tuturor li se pare hilar.
Se pare că aduce noroc.
- Serios? - Da.
Nu am mai auzit.
Pentru că tocmai am inventat-o. Sunt Rudy.
Isabella.
- Îmi pare bine. - Și mie.
- Da. - Este Rio?
Da. Mama mea e din Copacabana.
- Carioca, desigur. - Carioca.
Am primit... Am primit mesajul tău.
Mesajul de pe pește. Tu l-ai scris?
Da.
N-am plătit pentru bacalhau, deci voiam să...
- Nicio grijă, e din partea casei. - Da?
Nu cerem bani celor pe care aproape îi ucidem.
Amuzant. Foarte amuzant.
Bine, mulțumesc.
Cu plăcere.
- Eram... - Încântată.
- Scuze. Încântat. - E în regulă. Trebuie...
Trebuie să merg la piață.
- Să iau niște lucruri. - La târg?
- Da. - Târgul din Ironbound?
- Și eu merg acolo. - Serios?
- Nu. - Nu voiam să merg.
Dar aș putea.
- Mergi cu mine! - Hai!
- Da. - Să mergem la feira!
Bolborosesc ca un idiot.
Îți place să atingi peștele toată ziua?
Cam da.
- Serios? - Da.
- E mișto. - Că ating peștele?
Nu... Că îți place ceea ce faci.
Nu este ceea ce cred că o să fac mereu, dar îmi place asta.
Ce îți place?
Să nu știu ce urmează.
Da. Eu nu știu ce urmează de ceva vreme, așa că...
Și tu locuiești aici?
Da. Cu mama. De fapt, nu foarte departe de aici.
Tare.
Plănuiesc să mă mut în oraș până la urmă.
Acolo sunt toate, nu?
Depinde ce cauți. Tot ce vreau eu e aici.
Serios?
- Focuri de armă și crime? Din astea. - Asta e doar în Monroe.
Acolo lucrezi. Exact acolo lucrezi.
Tu unde lucrezi?
Sunt la facultate.
Și ce studiezi?
În principal, cărți.
O fac pentru o diplomă, pentru mama.
Sunt mai interesat de alte chestii.
De ce anume?
Ar fi ciudat dacă aș spune „marionete”?
- Marionete? - Da, marionete.
- Marionete. - Marionete?
Am făcut o marionetă
și fac niște musicaluri la metrou.
Poți râde dacă vrei.
Nu, cred că e mișto.
Te face fericit?
- Da. - Bine.
Aș vrea să fac un spectacol adevărat.
Ăsta e visul meu.
Acum e mai mult un hobby.
Sunt literalmente în subteran.
De ce nu treci la alt nivel?
Să fie mai mult decât un hobby.
Să vorbim despre tine! Ce vrei să faci?
Nu știu.
Piața de pește deocamdată. Poate deschid ceva.
Da? Ce anume?
- Un bar. Sau un salon. Nu știu. - Tare.
Nu-mi pasă atât timp cât sunt aici.
În Ironbound?
Nu te simți blocată aici? Ca într-o bulă?
- Nu. - Nu?
Uită-te în jur!
Culorile, mirosurile, sunetele.
Îmi place.
Aici e acasă.
Rudy?
- Da. - Ești OK?
- Da. - Unde te-ai dus?
Nicăieri. Am...
Cred că văd.
E frumos.
Ai niște mărunțiș?
Mulțumesc.
Mărunțiș?
SCHIMBAREA E BUNĂ CARTIERUL NU E ATÂT DE NAȘPA ACUM
AI GĂSIT O FATĂ DAR, CUNOSCÂNDU-TE
SPER SĂ NU O DAU ÎN BARĂ CUMVA
Numele acestui cântec este Ciocolata.
Mulțumesc.
Rudy! Fiul meu, ce mai faci?
Bine. Tu ce mai faci?
Bine. Ai mâncat?
Da, am mâncat.
Nu mănânci.
Ba da. Am mâncat.
Zâmbești. Ce s-a întâmplat?
Nimic, totul e bine.
- Da? Bine. - Bine.
Ia mătura!
Rudy, am auzit că ești singur?
Am auzit totul
Sigur ești trist
Nu fi așa, nu fi trist
Înveselește-te! Va fi bine
Da, da...
Am o idee...
Nu, nu...
Apropo de antrenament...
Trezește-te, fii deștept
O cunoști pe fiica mea?
E frumoasă, Samara
Vezi dacă poți veni pe la noi Ți-o pot prezenta
Primiți fără programare?
- Ce a zis? - Întreabă dacă îl putem tunde acum.
Da.
- Salut, frate! - Doamne!
M-ai speriat de moarte.
Ce faci? Joci v-ați ascunselea?
Nu, uneori trebuie să scap de zgomot.
Dar acel zgomot face parte din tine.
Da, dar nu-mi place să vorbesc... De ce vorbesc despre asta cu o marionetă?
E în regulă să fii vulnerabil. Toți trebuie să vorbească cu cineva.
- Tu cu cine vorbești? - Cum adică? Am propria marionetă.
Da?
Nu. O marionetă cu o marionetă? E ridicol.
Râzi.
Cineva e fericit. Datorită Isabellei?
Ce? Nu. Calmează-te! Abia ne-am cunoscut.
Da, asta ai spus și despre Haley și ați fost împreună 17 ani.
Patru ani. Calmează-te!
Dar îmi place să te văd zâmbind. Te iubesc.
Îmi spui și tu?
- Poftim! - Mulțumesc.
Și am pus și pâine în plus. E proaspătă.
Să le spui bogați... părinților că Anwar e aici, bine?
- Scuze, trebuie să plec! - Și mie îmi pare rău.
- Care-i treaba, omule? - Ce faci?
- Ce mai faci? Bine? - Minunat.
- Uită-te la tine! - Ce porți?
Moncler, frate!
Oamenii de aici cheltuiesc mulți bani.
Unde e afișul cu Biggie?
Biggie e încă acolo, în inima mea.
Ăsta este un oraș Bublé. Nu știu.
De ce ești fericit?
- Ești drogat? - Sunt doar fericit.
- Ești drogat rău! - Zâmbești.
- Sunt drogat. - Am o zi bună.
- N-ar trebui să fii așa. - De ce?
Ai fost părăsit. Și locuiești cu mama ta.
- Și tu locuiești cu mama ta. - Dar am altă intrare.
Ocolesc casa, cobor scările și merg dedesubt.
Sunt mai mult ca un chiriaș.
Tu ești coleg de cameră Treceți prin aceeași ușă.
- Nu sunt. - Împărțiți o baie.
E o zi frumoasă. Lasă-mă să fiu fericit!
Da. Ești drogat.
Bublé!
- Foarte bune! - Bune, nu?
Isabella Coxinhas mâine?
Eu și mama mâncam în fiecare zi. Ai fost la Suave Sabor?
Mergeam în fiecare zi.
- Sunteți apropiați? - Eu și mama?
Mami?
Da. E cea mai bună prietenă a mea.
E trist?
Nu. E tipic brazilian.
Da. Adică... Simt că doar pe mine mă are.
Știi ce vreau să spun?
Da.
E la fel cu mama ta?
Nu. Nu chiar.
De ce?
S-a mutat înapoi în Brazilia când aveam 15 ani.
Pentru o slujbă?
Pentru un bărbat.
- La naiba! Îmi pare rău! - Nu, e în regulă.
Te simți bine?
Da. De ce?
Ești conștient că faci asta?
Te duci undeva.
- O faci chiar acum. - Da. Știu. Mi-am dat seama de asta.
De când mă știu, transform sunetele obișnuite într-un ritm.
- Ce vrei să spui? - De exemplu...
- Adică... în muzică? - Nu știu.
Nu. Închide ochii!
Bine. Ce auzi?
Trafic.
Pași. Păsări.
Mi-bemol. Melodii. Game.
Asta aud eu.
Nu prea vorbesc despre asta, dar...
Deci, cânți melodiile astea în capul tău?
Sunt niște momente. Ca niște mici experiențe... Viață.
- Viață? - Știu că sună ciudat ce spun, dar...
Dar se întâmplă tot timpul?
Asta e faza. E aleatoriu.
E o tortură sau îți place?
Uneori, mă ajută, e frumos.
Alteori, pare mai mult ca un blestem.
Se întâmpla des când eram copil.
Era o modalitate de a mă simți în siguranță.
- Te-am speriat? - Nu!
- Te-am speriat. - Nu m-ai speriat.
Are sens ce spun?
- Într-un fel. - Am o idee.
Am o idee. Bine.
Uită-te la parc!
- Știu ce faci. - Ce?
Găsești scuze ca să te apropii de mine.
Nu. O să stau aici.
- Nu, e în regulă. - Bine. Vezi... Ești sigură?
Da.
Îi vezi pe băieții de acolo? Care joacă baschet?
Da.
Uită-te atent!
- Bine. - Auzi bătaia?
Da.
Ascultă mai mult!
Dumnezeule!
E... E incredibil.
- Ai auzit? Ai reușit să auzi? - Nu.
- Nu? - Nu.
Nu, îmi pare rău.
- Nu aud ce auzi tu. - E în regulă.
Nu pot să văd ce vezi tu. Dar știi ce?
Simt că tu simți.
Simt că tu auzi.
Sincer, sunt cam geloasă.
Rudy, e un dar.
Vom discuta despre evidențierea designului tactic al sunetului.
E nevoie de 0,14 de secunde
pentru ca urechea umană să interpreteze sunetul,
care ne oferă un traseu către sistemul limbic al clientului,
o oportunitate de a spori recunoașterea mărcii.
Are sens?
Da, dle Mancuso?
Există oameni care reinterpretează sunetele care există deja?
Despre ce vorbim?
Sunete care... există deja.
Mai degrabă decât să le recreeze sau să le producă.
Te referi la diegetic versus non-diegetic?
Poate. Nu știu... Dar așa funcționează creierul meu.
Bine, interesant.
E ceva ce ai putea explora în lucrarea ta,
care trebuie dată de luni într-o lună.
E valabil pentru toată lumea.
Bună!
Văd ce faci.
Ce vrei să spui?
Participarea la cursuri, răspunsul la întrebări.
Te văd și înțeleg.
- Nu știam că fac... - Putem vorbi?
Doar o secundă?
- Haley, eu... - Pot să încep eu?
Știu că lucrurile s-au încheiat repede.
Doar că...
Am simțit că purtăm aceeași conversație la nesfârșit
și nimic nu se schimba.
Nu am vrut să te presez.
Dar era timpul să trecem la nivelul următor.
Și crezi sau nu, și eu sunt presată.
Nu a fost doar vina ta.
Știu cum sunt. Știu că pot fi dificil.
Te cunosc, Rudy.
Și... Ei bine, îmi pare rău.
Am fost insensibilă cu marionetele. Știu că sunt ca o formă de terapie.
- E mai mult decât atât. - Ai dreptate. Îmi pare rău.
Cred că ești foarte talentat și vreau să te susțin.
Vreau să te susțin pe tine cu arta ta.
Chiar vrei asta? Adică...
E mama ta?
Poți răspunde.
Serios, nu mă deranjează. Te rog!
Nu, e în regulă. Sunt aici. Sunt aici cu tine.
Deci, nu știu, poate reușim...
să petrecem puțin timp împreună înainte de absolvire?
Să vedem cum e.
Da...
Nu știu. Eu...
La naiba!
- Ce? - Am zis că ar fi foarte frumos.
DINAMICA
RULOTA FAST-FOOD CELEBRĂ A LUI ANWAR
Unu, doi, trei!
Mulțumesc.
Mazel tov!
- Ce ai spus? - Mazel tov.
De când spui mazel tov?
- Am o afacere. - Nu te-am mai auzit.
Ce porți?
- Este o kippa. - Da, dar nu ești evreu.
Contează de unde vii.
Unde te-ai ascuns, omule?
Am... Am cunoscut o fată.
Mazel tov!
E diferită. E frumoasă, e deșteaptă, e amuzantă.
- Nu am mai cunoscut pe cineva ca ea. - Mai zi-mi!
Acum, Haley vrea să ne împăcăm.
Nu mai zi!
Am fost mult timp împreună. Nu pot da cu piciorul.
Poate are dreptate. E timpul să mă maturizez și să mă mut.
Bine.
Dar Isabella mă convinge să rămân aici,
ceea ce, de asemenea, are sens. Nu știu.
Când mi-am început afacerea, a trebuit să iau decizii importante.
Dacă vreau furculițe albe sau negre.
Negre sunt mai elegante, desigur.
Și a trebuit să decid dacă vreau shaorma de pui sau de miel.
Puiul nu e niciodată uscat.
Mielul se topește în gură.
Poate că răspunsul tău e amândouă, Rudy.
E groaznic. Știu la ce te referi.
Glumești? Este delicios.
Nu, nu asta. Știu la ce te referi, Anwar.
Încearcă asta!
Bine, mulțumesc.
Ia uite! Îmi place să văd asta.
- Da, este delicios. Foarte bun. - Da? Desigur că e delicios.
- Dar nu mă ajută. - Costă 8,5 dolari.
- Îmi ceri bani? - Da. 8,5 dolari.
Nu înțeleg.
Nu înțelegi? 8,5 dolari? Ce nu înțelegi?
Îmi dai sfaturi ca prieten sau îmi ceri bani?
Uneori, ambele.
Nu poți fi cu amândouă.
Câte iubite ai avut recent?
Ce? Niciuna. Nu e clar?
Dacă prin „clar” vrei să spui „foarte vag și derutant”, da, e clar.
Am fost de acord să petrec puțin timp cu Haley.
Nimic mai mult. Niciun angajament. Și eu și Isabella suntem doar prieteni.
Calmează-te! Nu te judec. Bine? Te poți vedea cu câte fete vrei.
Uită-te la mine! Mă întâlnesc cu nouă marionete acum.
Și cu o șosetă.
Nu mă întâlnesc cu niciuna.
Nu pe bune. Încă.
E complicat, Diego.
Mai gândește-te, bine?
Stai departe de ambele astă-seară!
Nu vorbi cu Haley și nu te duce la piața de pește!
Rudy, avem nevoie de mai mult pește!
- La naiba! - Da!
Numărul 84. 85.
Ce-i treaba, frate?
Față de Pește!
Ești în regulă? Salut!
O jumătate de kilogram de biban.
Bibanul de mare e la reducere.
Da. Mulțumesc.
Mai vrei cod?
- Bună! - Bună!
Biban.
Le mai schimbi.
- Pot să te ajut? - Mă descurc.
- Ești sigură? - Da.
O ocazie specială?
Doar cina cu mama.
Frumos.
Da.
Ce ai mai făcut, străine?
Am învățat. Mult. Sesiune, teza, toate astea.
- Cărți. Da. - Cărți. Exact. Da.
Mulțumesc.
Nicio față zâmbitoare de data asta.
Nu. Trebuie să le meriți.
Da.
- Bine, trebuie să mă întorc la treabă. - Da, și eu.
Să nu dispari!
Nu.
Haley Învățăm împreună astă-seară?
Isabella? La ce oră termini?
- Te rog, împrumută-mi-o! - Nu, Rudy.
- Fă-mi favoarea asta! - Nu se va întâmpla.
O aduc înapoi, promit.
- Haide! - O să fiu atent.
- Cu asta îmi câștig pâinea. - Frate!
Știți câți copii au fost crescuți cu mâncarea lui Anwar?
Știi de câte ori am dormit în asta?
- Îți dau 20 de dolari. - Da.
Bună!
Bine ai venit!
Ce este asta?
- Nu-ți face griji! Ia loc! - Bine.
Trebuie să îl lași jos.
Da. E rupt. Așa!
Unde mă duci?
Nu știu. Oriunde.
Câtă vreme ieșim din Ironbound.
- Bine. Să o facem! - Mergem? Haide!
Abia am învățat. Am...
- Te descurci? - Da, am făcut asta acum două secunde.
- Lasă-mă pe mine! Dă-te! - Nu, mă descurc. Tocmai am făcut-o.
Dacă ne riscăm viețile, conduc eu.
- Prietenul meu m-ar ucide. - Și tu o să ne omori pe amândoi.
Facem schimb.
Bine. Scuze.
Bine.
Deci, unde mergem?
Nu știu. Dar ar trebui să plecăm din Monroe. Acum.
- De ce? - E cea mai rău-famată zonă din Newark.
Îți faci prea multe griji.
Tu nu-ți faci griji suficient.
Ai spus că vrei să ieși din Ironbound.
Deci, ce vrei? La plajă? La munte? La oraș?
Alo?
- Da. Îmi pare rău. Da. - Te simți bine?
Deci, unde mergem?
Știi ceva? Surprinde-mă!
Bărbat. Și patru. Și cinci.
Domnule?
Urmăriți lumina!
Rezistați!
Știu că am spus să mă surprinzi, dar...
- Măiculiță! - Rudy!
- Bună! - Bună!
- Nu știu ce să spun. - E în regulă.
Nu e vina ta, nu? Nu?
Dar... care era probabilitatea?
Da, nu știu...
O împușcătură. Cea mai rău-famată zonă din Newark? Probabil că mare.
Au zis că e o rană superficială.
O rană superficială.
Într-o săptămână te vindeci.
- Credeam că zici că atât mai am de trăit. - Da.
Te vei simți vinovată șapte zile?
- Îți dau cinci zile. - Cinci, accept.
Bine. Am stabilit.
E cea mai bizară întâlnire la care am fost vreodată.
Nu știam că e o întâlnire.
- Taci! - Bine de știut.
Bine.
Eu m-am simțit bine, în mod ciudat.
Asta îți place?
Într-un fel, da. E diferit. Am ieșit din rutină.
Munca, școala, mama. Știi tu, toate...
Nu o băga și pe mama.
- Familia e o binecuvântare, nu o povară. - Știu. Dar...
Ar trebui să o suni pe mama ta.
- Nu. - Chiar acum.
- În niciun caz. - Ba da.
- Nu. - Sună-ți mama, Rudy!
Se va panica.
Cum să nu îi spui ce s-a întâmplat? Trebuie.
Nu este... E... Nu ai înțelege.
- Îmi pare rău. Nu am... - Nu. E în regulă.
E în regulă.
Ai dreptate, nu aș înțelege.
- Mi-aș dori să pot. - Nu vorbești deloc cu mama ta?
Vorbim puțin, din când în când.
A făcut ce a fost mai bine pentru ea.
- Dar mi-aș dori... - Ce?
Mi-aș fi dorit să se fi gândit și la mine. Știi ce zic?
Să se fi gândit mai mult.
A fost puțin egoistă.
Le auzi? Sunetele?
- Doctor Robinson, formați 812, vă rog! - Rudy?
Uite!
Te ajută?
Da.
Știi...
Nu știu ce e, dar de când ne-am întâlnit
mă simt foarte legat de tine.
Simți și tu la fel sau...
Simți. Bine. Slavă Domnului!
Da, nu sunt obișnuită cu așa ceva.
Știu. Nici eu.
De asta e atât de ciudat.
Ciudat în sensul bun. Dar e și...
- Tare. - Înfricoșător.
Și înfricoșător. Este foarte înfricoșător.
Haley Clubul de agrement mâine?
- La naiba! - Ce? Ce s-a întâmplat?
- Haley îmi trimite mesaje. - Ce vrea?
Vrea să învățăm la clubul de agrement mâine.
Clubul de agrement? Dar ce, ai 65 de ani?
E un loc unde mă ducea ca să învățăm. Nu sunt membru, ea e.
- Tocmai ai sărutat-o pe Isabella. Ieri. - Ce îi spun?
Dă-mi telefonul, bine? Ce zici de asta?
„Haley, lasă-mă în pace!”
- Ce faci? - Bine. Stai așa!
Ce zici de asta?
- „Sună absolut îngrozitor.” - Nu, dă-mi telefonul!
- Încetezi? - Bine, stai! Încă ceva.
„Am cunoscut pe altcineva.”
- Dă-mi telefonul! - Ce naiba?
Nu e ceva ce poți spune prin mesaje.
Dintr-odată, ești expert.
Da. Ce zici de asta?
- „Trebuie să vorbim.” - Ce? Nu poți spune așa!
- De ce nu? - Nu poți spune asta într-un mesaj!
Sună atât de serios. Adaugă un emoji sau ceva!
Un emoji? De care?
Nu știu, o față sau... Bine, ce zici de asta?
- Diego! - Ce?
Ciudat! „Trebuie să vorbim” și o față zâmbitoare?
Așa e. N-a fost o idee bună.
- O să șterg. - Stai! Nu trimite!
- De ce? O să-l trimit. - Stai! Tastează.
Nu te mișca!
Te rog
- Nu. Asta schimbă totul. - Doamne!
Acum mă simt groaznic.
Și eu. Nu mă asculta niciodată!
O să îl șterg.
Ce ai de gând să spui?
„O să fiu acolo.”
Nu ne pricepem la asta.
Bună!
Vezi jucătorii de golf de afară? Aruncă o privire!
- Îi vezi? - Da.
- Ascultă când lovesc mingea... - Îmi pare rău. Trebuie să...
- Nu pot fi distrasă. Scuze! - Bine. Îmi pare rău.
La naiba! Trebuie să plec. Ne vedem mai târziu?
Nu. Am... Chestii cu marionetele.
- Bine. Da, bine. - Da. Ne vedem mai târziu. Da.
- Bună, mamă! - Bună, Rudy!
Unde te duci în seara asta?
I-am promis lui Anwar că o să stau cu el.
- Da? - Da. Ne vedem mai târziu.
- Bine. - Te iubesc.
- Și eu te iubesc. - Te iubesc.
- Bine. - Bine.
Bună!
- Ce mai faci? - Bine. Tu?
Și eu.
Mă lași să plătesc pentru ele, nu?
Bine, dar mâine plătesc eu cafelele.
Bine. Nu, nu pot mâine.
De ce?
- Trebuie să învăț. Pentru sesiune. - Ce plictisitor!
Știu, dar ne vedem în curând, nu?
Da. Trebuie să plec.
Bine.
- Bună, mamă! - Bună, Rudy!
Ce mai faci?
Bine. Mă ajuți să închid?
Da... Nu pot în seara asta.
- Bine. - Cursuri. Am cursuri seara.
- Bine. Pa! - Da. Știi...
Mai bine decât să se joace cu păpușile la metrou.
Marionete, mamă.
Asta am spus și eu.
Nu asta ai spus.
Nu asta am spus?
Nu. Te iubesc, mamă.
- Bună! - Bună!
- Noroc! - Noroc!
Cachaça adevărată.
Nu-i rea, nu? Îmi pare rău că am întârziat.
Nu ai întârziat. Adică, așa vii tu de obicei.
Bine. Am înțeles.
Dar nu pot să stau până târziu în seara asta.
Am multe lucruri de făcut.
- E în regulă. - Multe lucruri!
- Aș vrea. Înțelegi? - E în regulă. Da.
- Înțelegi? - Ne vedem mai târziu.
- Vrei niște floricele? - Nu.
- Sigur? Mă bucur că facem asta. - Da. Și eu.
- Vii la brunch duminică? - Da... Da.
- Da? - Da.
- O să fie fericiți să te vadă. - Bine.
- Familia mea te iubește. Știi asta. - Da. Și eu îi iubesc.
Rudy, a trecut ceva timp. Cum merge școala? Gata de absolvire?
Da. Adică, cred că da.
Da. Suntem amândoi pregătiți. Foarte pregătiți.
Faci ceva după?
- Încă încerc să îmi dau seama... - E modest.
Trebuie să vorbim...
Scumpo, nu am voie să-i pun câteva întrebări?
Da, m-am concentrat pe examene și pe familie.
Dar și pe alte lucruri. Muzică, artă, filme, chestii din astea.
Ce tip de artă?
Iubesc mânuirea marionetelor.
Mânuirea marionetelor?
Haley nu ne-a zis de asta.
Nu? Ce amuzant! Am crezut că...
Probabil că nu a venit niciodată vorba.
Interesant.
Da.
Haley spune că ai deja câteva oportunități în domeniul publicitar în oraș.
- A spus asta? - Ei bine, eu...
De ce trebuie să vorbim despre asta acum?
- E foarte plictisitor. - Ai dreptate. Hai să mâncăm!
Păstrați loc pentru felul principal!
Ăsta nu e felul principal?
Rudy, reamintește-mi de unde ești?
M-am născut în New Jersey.
Mă refer la originile tale.
Sunt brazilian.
Carla este din Guatemala!
Îmi pare bine!
Bună!
Nu vorbești limba fluent, Rudy?
Mamă, brazilienii vorbesc portugheza.
Da.
- Da. - Oamenii ăștia sunt rasiști.
Minunat, Carla. Mulțumesc!
Funduri!
Poftim?
Când caut „brazilian” pe Google apare „funduri”.
Rudy, ce mai face mama ta?
E bine. Minunat.
Ai propria ta locuință?
- Tată, poți să o lași mai moale? - Doar fac conversație, scumpo.
Încă locuiesc cu ea în Newark.
Asta până ne mutăm noi împreună.
Cu ce se ocupă ea?
Are un salon de coafură, aproape de casă.
O ajut și eu. Mătur și...
Mături păr? Scârbos!
Deci, o copilărie atipică.
Mie mi s-a părut normală.
Mama ta a venit aici din Brazilia?
Începe!
Da.
Ce curajos! Și a făcut-o legal?
- Mamă! Doamne, ești atât de... - Doar facem conversație.
Te iubesc.
- Doar fac conversație. - Te iubesc.
- Doar fac conversație. - Cum sunt pastele?
- Nu le-am gustat. - Nu e o copilărie tipică.
- Nu e... - Te iubesc.
- Doar fac conversație. - Fund!
Nu e.
- Doar... - Te iubesc.
- Fund! - Doar.
- Nu e. - Doar.
Te iubesc.
- Fund. - Doar.
- Nu e. - Viitor.
Vorbim despre viitorul nostru.
Pentru a mia oară,
când terminăm școala, ne mutăm în oraș.
O să lucrăm la aceeași firmă de marketing.
Nu, Rudy?
- Bună! - Bună, Rudy!
Îmi pare atât de rău.
Mama devine foarte ciudată când bea și tata...
De obicei, nu sunt atât de răi.
Da, dar le-ai spus că am oportunități de muncă în oraș?
O să ai. După absolvire.
Da, dar ai spus că deja ne căutăm o locuință împreună și...
Da, dar nu exageram, pentru că vorbeam despre asta.
Nu e ceva ce ar trebui să discutăm noi
înainte să le spui părinților tăi?
Da.
Da. Ai dreptate.
Dar...
M-am gândit că dacă ne-am împăcat...
Și lucrurile merg cum merg acum...
Da, Haley trebuie să vorbim...
Ce faci mai târziu?
Ne putem întâlni?
Ar trebui să ne întâlnim.
Să o luăm de la zero. Putem să bem ceva.
Doar să vorbim. Noi doi.
Da. Bine.
- Da? - Da.
Știu locul perfect.
O să-ți placă. Îți trimit mesaj.
- Bine. - Bine.
- Pa! - Pa!
Frate!
Îmi dai și mie unul?
Sigur.
Mulțumesc.
Ești într-o situație nasoală, frate.
Știu. Mie îmi spui?
De ce mai ești cu ea?
Cu Haley am avut singura relație adevărată.
Nu pot suporta ideea de a o răni.
O s-o rănești și mai mult dacă nu-i spui ce simți.
E de rău, Diego.
Stai! Am o idee.
- Ce? - Nu mai fi un ticălos!
Știu că sunt doar câteva săptămâni,
dar relația cu Isabella e magică.
E timpul să iau o decizie.
Exact. Decizia numărul unu, pune o cămașă pe tine!
Parc-ai fi Karate Kid.
Știi ce? Ai dreptate. Pot face asta.
Bine. Știi ce trebuie să faci, nu?
- Să o termin cu Haley. - Clubul de striptease.
- Ce? - Ce?
- Ce ai spus? - Nu am spus nimic.
Bună!
Arăți uimitor.
Da, și tu.
Aici e Brasilia.
Vorbești mereu despre locul ăsta, iar eu nu am fost niciodată aici.
M-am gândit că ar fi frumos și chiar este frumos.
Da. Haley, uite...
Pot să spun ceva mai întâi? Îmi pare rău pentru părinții mei.
Da, a fost mult de digerat.
Așa e familia, nu? Înțelegi.
Cred. Hailey...
Bun-venit la Brasilia! Sunt Jill. Eu o să vă servesc azi.
- Bună! - Ceva de băut?
Nu vorbește portugheză.
Scuzați-mă! Ceva de băut?
- Un cabernet? - Bine.
- O caipirinha pentru mine. Puternică. - Da.
- Mersi. - E multă carne, deci un vin roșu
- ... o să meargă bine. - Da.
Dar voiam să spun că sună frumos!
Ce sună frumos?
- Planurile noastre. - Da.
Spui mereu că vrei să pleci din cartierul tău.
- Te susțin. Cred că e minunat. - Da.
- Poftim! - Și... Mulțumesc foarte mult.
- Mulțumesc. - Cu plăcere!
Stai! Noroc!
Desigur.
Putem face tot ce voiam să facem.
Îți imaginezi?
Un apartament cu un balcon, cu vedere la Hudson.
Ne putem lua un câine. Poate o să avem parcare.
- Nu ne reprezintă? - Sigur.
Aștepți o secundă? Trebuie să merg la baie.
- Trebuie să merg. - Bine.
- Nu uita ideea, bine? - Bine.
Rudy!
Bună!
La naiba!
- Bună! - Ce mai faci? Bună!
- Ce faci aici? - Iau niște mâncare la pachet.
Trebuie să deschid piața dimineață, deci mă culc devreme.
Da.
Tu ce faci aici?
Pentru mâncare. Mama. Iau mâncare pentru mama.
Vrei să stai cu mine cât aștepți?
Da. Are sens, nu?
- Da. - Da. Așa facem. Bine.
Absolut. Bună! Deci...
Caipirinha cât așteptați?
Da. Doamne!
Mulțumesc.
- Noroc! - Noroc!
Mai ușor.
Știu. Am fost stresat.
Mult de învățat.
Deci, nu m-ai evitat?
Nu. Doamne, îmi pare rău că asta crezi.
Am...
E un ciclu. Am fost blocat cu munca, școala, mama, știi tu.
Cum e cu munca? Cu marionetele?
- Sunt... Da. Bine. - Da? Ai trecut la alt nivel?
Ce?
- Cu marionetele. - Să trec la alt nivel?
- Cum ar fi în afara metroului? - Mă străduiesc.
Te simți bine?
- Fantastic. Tu te simți bine? - Da.
- Nu par să mă simt bine? - Nu.
Ce se întâmplă cu tine?
Te plac foarte mult. Asta se întâmplă.
Bine.
Încerc să îmi fac ordine în niște lucruri.
Spui mereu asta.
Sunt... Bine. Ce vreau...
Vreau să-ți spun că...
Trebuie să fac pipi.
- Mă întorc imediat. - Da, du-te să faci pipi!
Îmi pare rău. Bună!
- Bună! - A fost coadă lungă. Îmi pare rău.
E o băutură nouă?
Da. Ai... Ai comandat?
Nu, te așteptam.
Te simți bine?
- Sunt... Da. - Pari puțin distras.
Sunt în regulă. Da.
Eu... Bine, eu... Ce încercam să spun înainte...
- Haley... - Da.
... este că mi-e foame. Foame. Mi-e foame. Și ție ți-e foame.
- Da. - Asta am vrut să spun.
- Ar trebui să comandăm. - Să comandăm!
Da. Hai să facem asta!
E totul în regulă?
Da. Lasă-mă în pace!
Calmează-te! Voiam să te ajut.
Mersi, dar mă descurc.
Nu te descurci deloc.
Faci slalom între două întâlniri ca un nesimțit.
E greu. La asta lucrez.
Pot să vă iau comanda?
Da. Cred că o să luăm rodízio da casa.
- Așa se pronunță? - E perfect.
Două rodízios, te rog!
E cu carne?
- Da. - Grozav.
E un restaurant.
Două rodízios la masa 14!
Da, perfect.
Vă mai aduc de băut?
Da, mie, te rog!
- Le iau eu. - Voiam să spun...
Te rog să nu te superi!
- Nu te supăra! - Bine.
Cât ai fost plecat,
am găsit mai multe apartamente pe Zillow
și le-am salvat ca să-ți arăt.
Spune-i adevărul!
- Uite! - Uite! Ăsta e perfect.
E complicat.
- Poftim! - Frumos.
E lângă Penn Station. Ajungi pe jos.
- Nu pot. - Haley, uite!
Nu ne vezi trăind în acest loc?
- Nu. - Stai...
Trebuie să spun ceva.
- ... priveliștea e incredibilă. - Pot să spun ceva, te rog?
Îmi pare rău. Sunt...
Sunt foarte entuziasmată că o luăm de la zero.
La naiba! Beatriz. Mama.
Prietena mamei mele. Am văzut-o și trebuie să o salut.
- Bine. - Mă duc să o salut. Revin imediat.
- Bine. - Bine.
- Te simți bine? - Da. Bine.
Ce înseamnă „oba”? Cred că e ca „oba” sau „oba!”
Ai mai băut un pahar?
- Da, despre ce vorbeam? - Da?
Te simți bine?
- Despre ce vorbeam înainte? - Vorbeam despre...
Nu știu, ai bombănit tot timpul.
Crezi că mâncarea e aproape gata sau...
De ce, te grăbești?
Nu mă grăbesc. Tu?
Cu siguranță.
- Să-ți spun ceva amuzant? - Da!
Știi expresia „vai catar coquinho”?
Da, desigur. Sigur.
Știi că înseamnă „Du-te după nuci de cocos”?
Până săptămâna trecută,
am crezut că înseamnă „Du-te după căcăreze”.
Nu cred. Pe bune?
- Da. - O plac. E fermecătoare.
Te rog, taci!
- „Cocozinho”, „coquinho”. - Da.
Spune-i despre gringa!
Trebuie să-ți spun că nu am fost sincer cu tine.
Te simți bine?
Da. Ai paharul aproape gol.
Deci, îți aduc un alt pahar. Bine?
- Bine. Dar ce aveai de gând să spui? - Da.
- Bună! - Bună!
Bună!
E totul în regulă cu prietena ta?
Prietena mea?
Tocmai i-ai zis numele.
Bea... Ba...
Beatriz!
- Beatriz! - Da.
Beatriz este minunată. E o persoană adevărată.
- Da. - Da.
E vreo problemă?
Bine. Uite ce e, Haley!
Problema. Problema reală e...
Rudy!
Toți prietenii mei mi-au spus că ești aici.
- Mamă... - Nu-mi vine să cred. O seară cu Rudy.
Maria, salut! Mă bucur să te văd din nou.
Haley, salut!
Nu sunteți împreună, nu?
- Nu. - Stai! Cine e ea?
- Ea e Beatriz? - Cine e Beatriz?
Beatriz e aici?
- Trebuie să o salut. - Nu.
Sunt Isabella, îmi pare bine. Sunt prietenă cu fiul dvs.
E verișoara ta din Brazilia...
- Nu. - Nu. Verișoară? Nu.
- Scuze. Atunci cine ești? - Bine.
- Ea e Haley, e... - Iubita lui.
- Nu chiar. - Ce?
- Ce?
- Ei bine... - Glumești, nu?
- Ne-am împăcat. - Sper.
- O secundă! - Ce se întâmplă?
- Pot explica. - Care este problema?
Problema suntem noi, Haley.
Toate planurile astea pentru viitor...
sunt versiunea ta, nu a mea.
- Exact. - Mamă, te rog!
- Bine, eu plec. - Nu, stai puțin!
Rudy, vorbești serios?
Nu, am încercat. Chiar am vrut să meargă.
Dar nu am putut să văd ce vezi tu.
De când?
Ei bine, recent... Astăzi mai mult ca oricând.
Pur și simplu nu le văd, Haley. Am încercat.
- Nici eu. - Mamă, te rog!
Nu, mă bag. Asta nu are sens.
- Eu nu... - Și lasă-mă să ghicesc...
Ei bine... Am cunoscut pe altcineva.
- Rudy, nu mă baga în asta! - Nu.
- Știu că e nasol. - Nu, calmează-te!
Știu că e nasol, dar am încercat să îți spun și ție.
- N-am știut cum. - Când mi-ai fi spus?
- În seara asta. Asta a fost ideea... - Și mie?
Niciodată!
- Deciziile astea nu te privesc. - Ba da.
Ba nu.
Nu mai înțeleg nimic.
Ideea e că vreau să fiu cu tine
și am venit aici în seara asta ca să închei lucrurile cu ea.
Sună atât de rău.
- O să plec. E prea mult pentru mine. - Te rog, Isabella...
- Rudy... - Haley...
Ești un ticălos.
Nu, nu e... Încerc să explic.
Măiculiță, Rudy! Vorbim acasă.
M-am săturat.
La naiba!
DISONANȚA
Mă bucur c-ai venit.
Unde suntem acum?
Nu știu. Nu am mai fost aici.
Nu ai mai fost... Ești prima dată aici?
Nu, am mai fost aici.
Ai mai fost aici sau nu ai mai fost?
Să-ți spun ceva! Arăți nașpa. Ca de la prieten la prieten.
Mulțumesc. Apreciez.
Am avut o seară dură. Mai știi faza cu „amândouă”?
Mi s-a părut o idee groaznică? Am făcut-o.
La naiba, am dat-o în bară rău de rău.
Uite! Am 35 de ani. Și încă mai fac asta.
De ce m-ai asculta pe mine?
La 40 de ani, asta e viața mea.
Stai, ai 35 sau 40 de ani? Sunt derutat.
Trebuie să ai 35 înainte să faci 40, nu?
La un moment dat, am avut 35.
Am ceva pentru tine.
Ceva care te bine-dispune.
Ce? Ce este?
Te calmează și te înnebunește.
Sau te înnebunește și te calmează. Nu știu. Am uitat ordinea.
Mă calmează sau mă înnebunește?
Te face calm și nebun. Sau nebun și calm.
- Dar nu știu ordinea. - Bine.
Se numește Grenadă de mână.
Cum se numește?
- Grenadă de mână. - Ce e în ea?
Ce crezi că e în Grenada de mână?
- Habar n-am. - Lucruri care explodează.
O să explodeze în burta ta.
Stai! E periculos?
Da, e periculos și sigur.
Asta e pentru tine.
Mai încet!
Trebuie să tragi acul. Trage acul!
Dăm noroc. Bea-o pe toată!
Mai încet!
Ce vrei să spui?
Ia o înghițitură! De ce bei dintr-odată?
- Așa mi-ai spus. - Nu ți-am zis asta.
- Nu ai băut-o pe toată? - Nu. Am luat o înghițitură.
Uneori spui un lucru, apoi spui exact opusul.
Nu fac asta. Dar fac asta.
În fine. Nu știu ce să zic.
Văd că se instalează calmul.
Să îți spun ceva! Uită-te la mine!
Nu plec nicăieri, omule.
Anwar are grijă de tine.
- Nu plec nicăieri. Înțelegi? - Da. Mulțumesc.
- Cu plăcere! - Anwar!
Te văd. Nu fugi de mine!
Nu fug.
Unde te duci? Vino aici!
De ce nu treci la alt nivel?
Rudy...
Ești un ticălos.
Ești într-o situație nasoală, frate.
Nu sunt braziliencele cele mai frumoase fete?
- Te simți bine? - Te simți bine?
Te simți bine?
Te ajută?
Iată mâncarea ta!
Cum te simți astăzi?
Nici nu-mi amintesc... Cum am ajuns acasă?
Anwar te-a adus acasă. Era foarte târziu.
Dormeai. Am fost foarte îngrijorată și încă sunt.
Știu, mamă. Îmi pare rău.
- „Îmi pare rău.” - Nu meriți...
Asta rezolvă lucrurile?
Nu meritai reacția aia la restaurant.
Îmi pare rău, i-am mințit pe toți.
Am fost un fiu nașpa.
- Nu. Uită de asta! - Am fost.
Nu vreau să aud asta.
Mamă, am stricat totul.
Totul se va rezolva.
De unde știi? Poate că nu se va rezolva, mamă.
De ce spui asta?
Pentru că, mamă, nu sunt normal.
Spui „nu sunt normal” de parcă ar fi ceva rău.
„Ce înseamnă normal?” Mă întreb uneori.
„Normal”. Nimic nu e normal. Nu suntem normali. Uită-te la mine!
Mi-am făcut valiza, am plecat din Brazilia, am venit aici...
Nu știam un cuvânt în engleză. E normal?
Te-am crescut singură. Niciun ajutor de la nimeni. Este normal?
Sau ar fi trebuit să o fac altfel?
Ai făcut ce crezi că vrea lumea. Dar tu ce vrei?
Te rog, spune-mi, fiule!
Nu știu. Să fiu fericit.
Ce ai vrea să faci chiar acum?
Ce te-ar face fericit?
Ei bine...
Spune-mi!
Marionetele, mamă. Muzica.
Música.
Casa asta, tu.
Mulțumesc.
Și...
Isabella.
Isabella?
Da. Ăsta e adevărul.
Atunci, ce faci aici, fiule?
Ce vrei să spui?
Rudy!
Nu vrea să vorbească cu mine.
- Nu vrea să vorbească cu tine? - Da.
Trebuie să încerci. Cred că o va face.
- Serios? - Da, cred că da.
- Ar trebui să merg să vorbesc cu ea? - Da. Du-te!
- Acum? Să mă duc acum? - Da, du-te acum!
Da, du-te acum!
- Vorbești serios? - Da. Dar mai întâi, mănâncă!
Rudy, ce faci?
Doar... Lasă-mă... Înainte să spui ceva, doar ascultă!
M-ai întrebat ce aud, nu?
Când sunt cu tine, asta aud.
Asta e melodia ta.
Și partea următoare mi-a venit azi.
- Stai! - Știu.
- Dar ascultă... - Oprește-te!
Bine.
Ce este asta?
- Poți să-mi vorbești ca un adult? - Da. Isabella, îmi pare rău.
Doar asta încerc să spun.
Îmi pare foarte rău.
De când ne-am întâlnit. De când am fost lovit cu peștele.
Totul s-a schimbat.
Tot locul ăsta, viața mea, totul a început să aibă sens datorită ție.
Și am dat-o în bară. Rău de tot.
Și m-aș lăsa lovit de o mie de ori de alți o mie de pești
dacă ar însemna să am o altă șansă cu tine.
Îmi pare rău.
Prostii.
Ce? Stai! Ce vrei să spui?
Nici măcar nu știi ce spui.
Îmi cer scuze. Vreau să fiu cu tine.
Da, cred că asta crezi, Rudy.
Dar nu cred că știi de fapt ce vrei.
Îmi dau seama.
Poate că nu știu exact ce vreau.
Ei bine, știu vreau eu. Și nu e asta.
Atunci ce anume? Spune-mi! Spune-mi ce vrei!
Vreau pe cineva care să mă respecte suficient ca să fie sincer cu mine, Rudy.
Vreau pe cineva care mă prețuiește. Cineva care mă vede pe mine.
Dar te văd.
Mi-am promis că n-o să mai fiu într-o situație la fel, dar iată-mă!
Și am văzut toate semnele.
Dar am crezut că analizez eu prea mult.
Sunt... Ce vrei? Spune-mi ce vrei!
Nu te-ai gândit la mine, Rudy. Nu te-ai gândit la sentimentele mele.
Acum mă gândesc. Sunt aici.
Da, pentru că știi că mă poți pierde.
Nu.
- Nu, pot să rezolv asta. - Rudy, încetează!
Serios. E în regulă.
Apreciez că încerci. Serios.
Chiar dacă e prea târziu.
Dar amândoi știm că lucrurile nu o să meargă acum, nu?
Isabella...
Încerci să rezolvi ceva pentru care nici nu ești pregătit.
- Nu. Nu e asta. - Rudy! S-a terminat.
- Sunt... - Vino încoace!
Ești cu adevărat special, Rudy. Vorbesc serios.
Cred că persoana în care am crezut e acolo.
Și sper să o găsești.
Trebuie să încep pregătirile.
Dar poți lua pianul sau claviatura?
Bine.
ARMONIA
Schimbarea
SCHIMBAREA NU E RĂSPUNSUL DECÂT DACĂ SCHIMBI SCHIMBAREA
DRAGOSTEA E MINUNATĂ CÂND IUBEȘTI DAR E TIMPUL SĂ TE REARANJEZI
NU-I POȚI HRĂNI PE ALȚII PÂNĂ NU MĂNÂNCI TU
CE ROST ARE? ÎNTR-O ZI O SĂ FIM CU TOȚII MORȚI
Deci, încearcă să te iubești
ÎNTÂI PE TINE
Ratatule!
MUZICĂ ÎN ORICE TEZĂ MARKETING DIGITAL - DE RUDY MANCUSO
O POVESTE CU MARIONETE DE RUDY MANCUSO
Benita, te rog! Îți pot explica.
În regulă.
Bine.
Ce naiba?
Ce naiba faci, Diego?
Diego, oprește-te!
Benita, mi-aș buși capul de o mie de ori
dacă aș obține o altă șansă cu tine.
- Serios? - Da.
Ce romantic!
Știu.
Atunci, fă-o!
Ce să fac?
Dă cu capul de o mie de ori și îți dau o șansă!
A fost o metaforă.
Nu. Trebuie să o faci acum. Ai promis.
Bine.
La naiba!
Mă bucur că facem asta, Diego.
E foarte frumos, nu?
Locul ăsta e atât de romantic!
O secundă! Trebuie să merg la baie.
Bine. Nu sta mult!
- Nu. Te iubesc. - Te iubesc.
MARIONETELE CIUDATE PREZINTĂ SPECTACOLUL LUI DIEGO
Scuze că am întârziat, iubito!
- E în regulă. Atmosfera e uimitoare. - Așa e, nu?
Am vrut să fac ceva frumos,
pentru că îmi pasă foarte mult de tine, te plac mult.
- Cine e asta? - Cine e asta?
Calmați-vă! Pot să vă explic!
Bine, explică!
Stai așa! Să recapitulăm!
Deci, ești aici fiindcă mamele noastre sunt prietene și ne-au cuplat?
Da.
Stai așa! E ciudat.
Nu înțeleg, Diego. Ce e în neregulă?
Da, ce e în neregulă?
De unde e accentul tău?
Sunt din Brazilia.
Menajera noastră e din Mexic. Sigur vă cunoașteți.
Ar trebui să plecăm de aici. E un cartier rău-famat.
Haide! Nu cred asta. Îți faci prea multe griji.
Bine. Zic și eu.
Mă crezi acum?
Simt că încă mai concurez pentru atenția ta.
Ce?
Parcă ai fi în altă parte.
Îmi pare rău. Eram foarte ocupat să nu ascult.
Am terminat.
Stai! Stai, ce?
Unde te duci?
Nu, haide, te rog! Te rog, nu pleca!
Nu știu de ce sunt așa
Muzica mă distrage zilnic, da
Aș vrea să-i pot spune ce simt
Dar nu știu ce să zic
E ca o nevoie Cred că sunt doar un ticălos, asta e
Pare o convulsie Cred că sunt doar un ticălos, asta e
E ca o eroare, asta e Cred că sunt doar
Un ticălos, asta e
MUZICA
MAMA
- Bună, mamă! - Rudy! Spectacolul tău a mers bine?
Da. Foarte bine. S-a jucat cu casa închisă.
Felicitări! O să vin acolo mâine, nu-ți face griji!
Mamă, ai venit deja ieri. E în regulă.
Aș veni în fiecare seară dacă aș putea.
Da, te cred.
Sunt foarte mândră de tine.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Ce ai mâncat astăzi? Nu mănânci.
Sunt bine. Tocmai mi-au adus cina.
Iar mâncare la pachet?
Dacă vrei ceva gătit, vino acasă!
Știi că stau până târziu...
Te sun înapoi.
- Te sun înapoi. Te iubesc. Pa! - Bine, pa!
AI TRECUT LA UN ALT NIVEL.
Muzica
Alina Anescu
Anca Tach
A fost foarte bine.
Înainte să plecați, să o mai facem o dată!
Dar, de data asta, să o facem să sune bine.