Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Takového hráče jsme do té doby neviděli.
Nová, čerstvá tvář.
Všichni mluvili o Ilie Năstasem.
Už jsem se takový narodil.
Nemůžu si pomoct, snažím se, ale to pak nejsem já.
V HLAVNÍ ROLI ILIE NĂSTASE
Lidé někdy chtějí víc než jen tenis.
Když byl Ilie na kurtu, pokaždé se něco dělo.
Považuju ho za nenaplněného génia.
Nejvíc mě fascinoval způsob,
jakým uměl udeřit do míčku.
Připomínalo to tanec.
V tom bylo to kouzlo. Přinutil vás hrát svou hru.
V roce 1972 byl jeho život velmi bouřlivý.
Nikdo nevěděl, co se stane příště.
Na kurtu jste od něj nedokázali odtrhnout oči.
Finále ve Wimbledonu, US Open, zápas Davisova poháru v Bukurešti,
rok 1972 byl pro Năstaseho klíčový.
Sledovat ho bylo jako chodit do divadla.
Vždy jsem cítila,
že Ilie chce, aby ho všichni milovali, a my ho milovali.
Myslím, že Năstase je jedním z velkých géniů našeho sportu,
jedna z první velkých hvězd tenisu.
Díky Iliemu a Jimmymu vypadal tenis stylově.
Byli jsme dva vyvrhelové,
a líbilo se nám to.
Tehdy nebyla tenisová pravidla tak striktní,
proto mu toho prošlo mnohem víc, než by bylo možné dnes,
ale takový on byl.
Díky této své povaze má miliony fanoušků po celém světě.
Nebylo to tak, že by si něco připravoval. Přicházelo to přirozeně.
Měl průpovídky směrem k čárovým,
k soupeři, ke všem.
Myslím, že problém byl zčásti v tom,
že tenis nebyl připravený na Năstaseho teatrální výlevy.
NASTY - VÍC NEŽ JEN TENIS
Tenis byl můj život od mých tří čtyř let.
Hrával jsem pro radost,
ale když přidáte temperament a talent,
začnete vyhrávat a stanete se jedničkou, tak to něco znamená.
On byl extrémně plachý,
ale na druhou stranu měl vždycky charisma.
To se nedá naučit.
Buď ho máte, nebo ne.
Pocházel z komunistické země a lidé ho neznali,
proto je zajímal jeho životní příběh.
Byl velkou kuriozitou,
protože na začátku vyhrával turnaje po Evropě
a my v Americe jsme ho neznali.
Neznali jsme žádné sportovce zpoza železné opony.
Zjistili jsme, že východoevropští sportovci se vyrovnají těm našim.
Ilie měl zásluhu na tom, že nám to ukázal.
Sověti a další produkovali mnoho vynikajících sportovců,
ale tenis byl tehdy trochu přehlížený.
Myslím, že většina Američanů netušila, kde leží Rumunsko
a co to je.
VÍTEJTE V RUMUNSKU!
Năstase byl první velkou kometou z východoevropské země.
V roce 1969 přišel Nixon,
v roce 1972 Rumunsko vstoupilo do Světové banky,
takže tam byly snahy vymanit se trochu ze sovětského područí.
Protentokrát nebudete hrát, ale mluvit.
- Kdo chce začít? - Ţiriac! Je starší.
Jistě, komplimenty na zahřátí. Pojďme se rozehřát otázkami.
Můžete se prosím rozhodnout, kdo půjde první na servis?
Ţiriac, on se vždycky zahřeje rychleji než já.
Dobrá, začnu. Jinak nikdy neskončíme.
Já dobře rozumím rumunskému smyslu pro humor.
Je to specifický humor,
jsou to specifičtí lidé,
a buď to chápete, nebo ne.
Myslím, že Ion a Ilie spolu nikdy nepromluvili vážně.
Nemůžou si pomoct.
Jsou sehraní jako bratři.
Známe se dobře. Jsme velcí kamarádi.
Na každém turnaji spíme spolu, každý týden, celý rok.
Ţiriac říká, že se mnou spí častěji než se svou manželkou.
Když jsme jeli do zahraničí, potřebovali jsme ubytování.
Například Wimbledon ubytování neposkytoval.
Řekl jsem Iliemu: "Když budeme spát v parku, ušetříme dvě libry."
"Za dvě ušetřené libry denně si můžeme koupit čtvery tenisky,
které pak prodáme v Bukurešti."
Dělali jsme obchody, nelétali jsme ven jen tak.
Naše rodiny z toho pak vyžily celý měsíc.
On byl stratég a říkal mi, jestli mám hrát útočně,
nebo dělat defenzivní loby k základní čáře.
Skvěle jsme se doplňovali.
Byli jsme sehraní.
Věděli jsme, kam jít a proč.
Pan Năstase byl v jiné kategorii.
My ostatní jsme znali své místo.
On vyhrával grandslamové turnaje i s jinými hráči
ve čtyřhře, smíšené čtyřhře.
Năstase hodně vyhrával
a první počítačově generovaný žebříček
ho umístil na 1. místo na světě, což mu nikdo nemůže upřít.
Byl první světovou jedničkou v žebříčku ATP.
V pondělí ráno jsme se pokaždé dívali, kolikátí jsme,
a on byl první.
Byl fyzicky velmi zdatný, dobře se pohyboval,
uměl na antuce dobře klouzat,
ale jeho hlavní zbraní byl cit pro míček.
Když lidé platí drahé vstupné,
tak chtějí být okouzleni výkony na kurtu.
Ilie jim to dopřával.
- Pan Ilie Năstase? - Ano.
Promiňte, můžu?
- Jak jsi mě poznal? - Jak by ne?
- Znáš tuhle dámu? - Dělala jsem gymnastiku.
Jasně, Paní Comăneciová.
- Ty se vyznáš. - Můžu?
Jistě. Pojď sem taky.
Jsi šikovný.
Zpřístupnili tenis, ukázali ho světu
a v mnoha ohledech zjednodušili cestu
dnešním hráčům.
MLUVÍ RAFAEL NADAL
1972 LONDÝN
Existuje temperament a charisma.
Ilie Năstase, okouzlující fešák,
a Ion Ţiriac, neotesaný jako rusínský zbojník.
Ale jen Năstase dokáže zvýšit tep.
Wimbledon je tedy zahájen.
Pokud sem přicházíte na první zápas, zřejmě začnete tady.
Je velmi zajímavé hrát na těchto vedlejších kurtech jako mladík.
Je tu i mnoho starších, kteří se na hlavní kurty nikdy nedostanou.
Pokud jste mladí a ambiciózní, první zápasy budete hrát tady.
Když se podíváte tam nahoru, uvidíte výsledkovou tabuli.
To, co se odehrává na centrálním kurtu.
Zřejmě pak budete jen v roli diváka.
Když Rumun Ilie Năstase hrál proti Stanu Smithovi ve finále Wimbledonu,
byla to velká věc.
Já jsem tam seděl a sledoval jsem Ilieho hrát,
na což nikdy nezapomenu, protože pro mě to byl sen
jednou nastoupit na centrálním kurtu,
možná ne ve finále,
ale tam jsem se chtěl dostat.
Pro tenistu to je nejvyšší meta.
Tak jsem tam seděl, bavil se a samozřejmě jsem fandil Iliemu.
"Nasty" byl dobrý na každém povrchu, zejména na antuce,
ale i na trávě se naučil hrát dobře.
Jeho servis byl na trávě efektivnější a výborně se pohyboval,
proto se stal velmi dobrým hráčem na trávě.
Nevěděl jsem, co mám dělat.
Jak mám klouzat? Tráva mi nedovolila klouzat.
Byl jsem zvyklý na antuku, která umožňuje klouzat.
Na trávě jen poskakujete.
Hrozí, že tenhle sváteční den nebude moc slavnostní.
A zde jsme přišli my.
Kdyby byl Năstase houslista,
nepochybně by nadával Stradivarimu.
Jeho výběr servírující rakety je teď rozhodující.
Jestli to dobře chápu,
Năstase zjistil, že má moc tvrdou raketu na tyhle podmínky.
Výhoda Smith!
Už druhý rok v řadě
bude Wimbledon poctěn pětisetovým finále olympských rozměrů.
Výhoda Smith!
Smith má už čtvrtý mečbol.
To byl poslední úder Wimbledonu 1972.
Stanley Smith je neformálně korunován novým šampiónem,
ale Ilie Năstase nebude zapomenutým finalistou.
Přinesl do Wimbledonu vášnivý temperament
a ukázal, že má výjimečný talent.
Byl stále zábavný.
On pokazil ten úder a chvíli jsem si neuvědomil, že je konec.
Pak jsem vyhodil raketu vysoko do vzduchu a přeskočil síť.
On byl samozřejmě zklamaný.
Lidé se mě ptali, jak těžké bylo proti němu hrát,
protože "Nasty" býval častokrát kontroverzní,
ale při tom zápase si stěžoval jen na tvrdost své rakety.
Nedokázal zvítězit.
Myslím, že to bylo nejen špatnou přípravou, ale i nervozitou.
Špatně zvládal ten tlak, a když se blížil závěr,
tak nedokázal ukočírovat nervy.
Năstase, pojďte sem, prosím.
Tak především
mi neříkejte Năstase!
- Jsem pan Năstase! - Pane Năstase!
To je lepší. Ano?
- Pane Năstase. - Ano?
Nahlásím vás za zdržování.
Já vás nahlásím, že mi říkáte Năstase.
Říkejte mi pane!
Řekl jsem mu, ať si dá pozor.
Se mnou nechce mít problémy, protože jsem blázen.
"Odteď jsem pro vás pan Năstase."
Takže začal zápas. Borg podával.
"Nula-15, pan Năstase!"
"Nepřehánějte to. Říkejte mi pane jen po gemech."
Năstaseho fenomén nezačal u Ilieho.
Začal v mnohem menší míře
u Costicy Năstaseho, jeho staršího bratra.
Costică Năstase ho pořád porážel,
ale velmi mu pomohlo,
že v týmu byl Costică a já.
Costică byl velký pracant se skvělou povahou.
Vždy jsem říkal, že kdyby měl 10 % Ilieho talentu,
byl by nejlepší na světě.
Costică byl o 13 let starší než já.
Dům byl plný tenisových raket a špinavých tenisek.
Vybavení jsem měl.
To vám dá chuť hrát.
Bydlel jsem v tenisovém klubu.
Můj dům byl uvnitř tenisového klubu.
Kdykoli jsem se vracel ze školy,
nebo odcházel do školy, tak jsem procházel tenisovým klubem.
Náš dům byl mezi tenisovým kurtem a fotbalovým hřištěm.
Když mi bylo pět, chodil jsem ven s fotbalovým míčem a raketou.
Chodil jsem po hřišti, kopal si s míčem a mával jsem raketou.
Obojí se mi líbilo. Nevěděl jsem, co si mám vybrat.
Jako každého v Evropě mě víc bavil fotbal než tenis.
Jak to, že se z vás tedy nestal fotbalista?
Když mi bylo 13 nebo 14,
vyhrál jsem svůj první tenisový turnaj a dostal jsem novou raketu,
což pro mě bylo v tom věku něco neuvěřitelného.
Možná kvůli té raketě
jsem od fotbalu plně přešel k tenisu.
Když jsem mu poprvé obul brusle, nedokázal jsem ho dohnat.
Chtěl jsem ho v Poiana Brašovu naučit lyžovat,
a on dolů sjel perfektně,
jenže najel do oplocení, protože jsem ho nenaučil brzdit.
Protože byl Ţiriac o dost let starší
a dělal jiný sport,
byl to velmi dobrý hokejista a celkově sportovec,
tak znal všechny triky a Ilie se toho od něj určitě hodně naučil.
Năstase vyrůstal po mém boku
a viděl jsem, jak se postupně zlepšuje nejen v tenisu.
Bylo velmi těžké se sem dostat.
Trvalo mi to 10 až 12 let.
Prý jsem se s Iliem poprvé setkal v roce 1959,
kdy mi dělal podavače míčků.
Já si na to nevzpomínám.
Vzpomínám si ale, že jsem ho viděl v 60. letech v Bukurešti,
kde ale nehrál tenis.
Hrál tam fotbal s nějakými kluky a pořád sóloval.
Musel tehdy vážit 30 kilo.
Napřed mě jen nechali pinkat s míčkem o zeď.
Byl to vlastně dobrý trénink. Neměl jsem raketu,
ale dřevěnou pálku.
Když jste to udělali špatně, míček se neodrazil rovně.
Museli jste za ním běžet.
Musel jsem se soustředit, abych ho mohl udeřit podruhé, potřetí.
Ta zeď pro mě byla dobrý trénink.
Kromě toho byla za tou zdí továrna na čokoládu.
Zaměstnanci mi občas nějakou hodili.
Ilieho jsem začal vídat častěji a častěji.
Federace ho už sledovala.
Tak jsem si ho vzal k sobě.
Tehdy jsem byl skvělý sportovec, zúčastnil jsem se 17 turnajů
a mohl jsem vyjednávat o podmínkách.
Řekl jsem, že pokud mi nedají víc peněz pro Ilieho,
tak nepřijedu.
Ţiriac říkal pořadatelům:
"Pokud pojedu na váš turnaj,
tak Năstase a Mărmureanu pojedou taky."
Byl to stratég.
Vždy měl smlouvy s výrobci raket, s výrobci tenisek,
s výrobci vybavení.
Byli jsme rádi, že máme výbavu.
V poslední době je vaše jméno spojováno s Ţiriacem.
Můžete tohoto vašeho kolegu nějak popsat?
S Ionem už hraju
asi 8 let
a díky němu jsem se zúčastnil svého prvního velkého turnaje.
On byl slavný, já jsem začínal být známý.
Když jsme začali hrát čtyřhru, fungovalo to velmi dobře.
On byl horkokrevný mladík.
V roce 1966 jsme poprvé hráli v Davisově poháru proti Francii.
Čtyřhru jsme prohráli v pěti setech.
Prohráli jsme kvůli Năstasemu.
O tom jsem přesvědčen, i když on asi nebude souhlasit.
To byla akce, kdy jsme vytvořili deblovou dvojici.
Máme podobné silné a slabé stránky.
V roce 1966 jsme tady hráli finále.
Ve finále nás porazili Američané.
Byl to můj první Roland Garros.
Můj první start na Roland Garros.
Dnes odpoledne na Roland Garros před 2 000 diváky
mladý Năstase ukázal, že je ze všech čtyř nejlepší,
zatímco jeho partner Ţiriac nejslabší.
Ţiriac svého mladšího partnera neustále peskoval,
i když hrál lépe než on.
S Ionem hrával často a vytvořili skvělý pár.
Hodně vyhrávali a byli velmi silní.
Ion hrával velmi seriózně a inteligentně.
Năstase tam poletoval a byl celou dobu kreativní.
Nemohl udělat žádnou hloupost, protože Ion
by ho chytil pod krkem.
On vyčníval díky více věcem.
Byl to skoro génius.
Dával údery, které v té době nikdo jiný neuměl.
Santana začal dělat topspinový lob z bekhendu,
a on to ještě vylepšil.
Tenis byl ve fázi
překotného vývoje
v době, kdy hrával Năstase.
Musíte si uvědomit, že v roce 1968
tenis přešel z amatérského sportu do éry otevřených turnajů,
kdy se spojili amatéři s profesionály.
To do hry vneslo úplně nový prvek. Kromě peněz
to přineslo věhlas novým hráčům
a taky se změnil důraz na to, co je důležité,
protože tenis se otevřel pro všechny a byl přístupný všem.
Tenis byl spíš takový sport elit,
a když přišel Năstase, stal se pro obyčejné lidi zajímavější.
Přinesl emoce, se kterými se mohl ztotožnit obyčejný člověk.
Tehdejší tenis mi připadal krásnější než dnes,
protože míček nebyl tak rychlý,
a vy jste měli čas vidět eleganci úderů.
Năstaseho hra byla velmi umělecká
a taky velmi estetická.
Před ním byli všichni hráči velmi skromní a seriózní
a Ilie to všechno zkombinoval: krásná hra, dobrý vzhled,
interakce s publikem, uměl italsky.
Díky tomu všemu se přes noc stal velkou hvězdou.
Nevzpomínám si, jestli tady byl hráč, který by se tak moc bavil
a byl takový potížista jako Ilie.
Nevím, odkud to má. Myslím, že je to rumunská povaha.
Před ním tu byl jiný hráč, Pancho Gonzáles.
Pancho Gonzáles byl úžasný a byla to první mega hvězda
před profi tenisem, jak ho známe,
ale i Năstase byl rozhodně velkou hvězdou.
On přesáhl náš sport.
Lidé ho znali, i když tenis jinak nesledovali.
Oprsklý, elegantní, vzteklý, náladový bon vivant
Ilie Năstase je víc než skvělým tenisovým hráčem.
Díky své osobnosti je nejvíce obletovaným šampiónem
moderního tenisu.
Úspěch turnaje federace je založen na jeho jménu.
Năstase je jedinou tenisovou měnou,
která je na stejné úrovni jako US dolar profesionálního tenisu.
Tento divoch na kurtu i v životě
je jedněmi milován a druhými nenáviděn.
Je hodně vzdálen od distingovaných džentlmenů,
kteří ve Wimbledonu v roce 1920
se mezi bekhendovými údery klaněli damám v publiku.
Năstase se ale nepodobá ani Panchu Gonzálesovi,
sportovnímu zosobnění americké konzumní společnosti.
Je něčím novým z Východu,
vzpurným bohémem vyzbrojeným raketou,
se kterou, pokud je uražen, rozdává nekompromisní rány.
Servíroval jedním směrem a míček šel opačným směrem.
Viděl jsem ho to dělat pomocí ohnutého zápěstí.
Je téměř nemožné to udělat, a míček šel dovnitř.
Má fantastické zápěstí a skvělou kontrolu míčku.
Má lepší kontrolu nad míčkem než nad sebou, a to byl jeho problém.
Protože byl v tenisu o tolik napřed,
mnoho lidí nerozumělo jeho chování na kurtu.
Rozhodčí a čároví nebyli připravení akceptovat,
co Năstase předváděl,
a nikdo z vedení nebyl připraven
jim pomoct tyto hráče pochopit,
proč se tak chovají.
Năstase, pojďte prosím hrát, jinak budete diskvalifikován.
Lidé říkali: "Na tenis se dívat nechodím,
ale až bude hrát Năstase, tak se přijdu podívat."
O jeho zápasu s Hansem-Jürgenem Pohmannem mluvil tenisový svět
celý první týden ve Forest Hills.
Mnozí to považovali za nejhorší extempore jeho kariéry.
Na kurtech se přestával ovládat
a byly chvíle, kdy začal být téměř...
Zloduch je silné slovo, ale projevoval svou temnou stránku.
Tohle je první set, šestý bod v tiebreaku.
Tady to celé začalo.
Năstaseho úder vypadal, že dopadl na boční čáru,
ale byl ohlášen aut.
To bylo na čáru!
Năstase se nepřestával rozčilovat.
Následující bekhend po čáře byl označen za dobrý míč.
Následovala nejdelší prodleva v zápase.
Čárový se přichází podívat.
Năstase na něho křičí a používá hrubý slovník.
Stále křičí a dohaduje se.
Nakonec natáhne ruku a dotkne se jeho paže.
Čárový říká, že to byl dobrý míček.
Posrali dva míčky!
Pohmann si stěžuje na zdržení
a Ilie si teď stěžuje někomu jinému na rozhodnutí čárového.
Năstase vás vždycky zvedne ze židle.
Nedokážete sedět v klidu.
On opravdu přitáhl diváky.
Teď Pohmann podává. V tuto chvíli poprvé spadl.
Měl křeč v noze.
Tady.
Rozhodčí si myslel, že se nepříjemně zranil.
Myslel si, že si možná zlomil nohu, a zavolal doktora.
Pohmann doktora odmítl a za chvíli řekl, že mu nic není,
že to rozchodí.
Teď zdržuje hru Pohmann.
Podle pravidel se kvůli křečím nemůžete nechat ošetřit.
Pokud nemůžete pokračovat, zápas bude kontumován.
To je špatné. Říká: "Pojď, hraj!"
Pohmann se odmítá vzdát.
Je zase na zemi. Už podruhé.
Uměl situaci velmi vyhrotit.
Dělal jsem podavače míčků, když hrál ve Forest Hills
proti Pohmannovi, což byl bláznivý zápas.
Říkal jsem si, že je neuvěřitelný.
Neuvěřitelný blázen, ale nějak mu to prošlo.
Znáte pravidla? Kolikrát může přestat hrát?
Ten zmetek už je podruhé na zemi.
Podruhé! Čekal jsem pět minut!
Diváci jsou na Năstaseho naštvaní.
Ta paní dává palec dolů a on vyprskne džus k publiku.
Năstase je velmi rozzuřený.
Kdybych byl hlavní rozhodčí, vyloučil bych ho.
Až bude konec, hlavní rozhodčí a čároví
si asi půjdou dát v klidu nějakou skleničku.
- Co myslíš? - Myslím, že dvojitou.
Tohle je mečbol a vítězný volej.
Sledujte, jak křičí a plive směrem k Pohmannovi.
Křičí a hází jeho směrem míček.
Nadávky. Chce si podat ruku s rozhodčím. Ten to odmítá.
Teď jde znovu vyčinit Pohmannovi.
"Co nohy, co křeče? Dvakrát jsi spadl."
Další nadávky.
Teď dělá další gesto.
Doktor teď Năstasemu říká, aby se uklidnil.
Teď uvidíte, jak doktora odstrčí.
Ty jdi taky do prdele!
I jemu nadává.
Dvakrát spadl! Dvakrát!
Už jsem se takový narodil.
Nemůžu si pomoct, snažím se, ale to pak nejsem já.
Je mi zle, když se snažím o něco, co se mi nelíbí.
Spíte dobře? Spíte hodně?
Ne, jsem velmi nervózní. Musím se věcí dotýkat, když...
I při rozhovorech nebo při jídle. Musím s lidmi mluvit.
Mám spoustu energie a musím ji vybít.
Já už se nezměním.
Na kurtu jsem někdy tak moc emotivní,
že musím s lidmi mluvit a dělat různé věci,
abych to napětí ze sebe dostal.
US OPEN 1972 FINÁLE MUŽSKÉHO SINGLU
Zbyli poslední dva.
Ashe a Năstase.
Ashe měl skvělý turnaj. Ve čtvrtfinále porazil Stana Smitha.
Vypadalo to, že ten zápas vyhraje a získá titul.
Bylo obtížné to pochopit,
protože hodně těch věcí bylo velmi nezvyklých,
proto nebylo jasné, zda jde jen o Năstaseho vrtochy,
nebo je to něco, co je úplně mimo jakékoli normy.
To tehdy nikdo moc nechápal.
- 15-0. - Správné rozhodnutí?
Năstase se ptá rozhodčího, zda to je správné rozhodnutí.
Nemůžu poukázat na žádný konkrétní okamžik, kdy Năstase
něco udělal, ale bylo tam mnoho drobností.
Výhodu teď má Ashe.
Ilie naznačuje, že letadla létají tak blízko,
že skoro neslyší své myšlenky.
V Bukurešti mají taky letadla.
Belgičanka Dominique Graziaová je snoubenkou Ilie Năstaseho.
Oba vyhráli po jednom setu, a Ashe pak vyhrál tiebreak ve třetím.
Vypadalo to, že to bude zlomový okamžik.
Ve čtvrtém setu vedl 3-1 a měl brejkbol na 4-1.
Ten neproměnil.
Přesto pak vedl 4-2.
Potom udělal Năstase obrat a ten set vyhrál.
Tohle podání je na vítězství.
Má mečbol na vítězství v US Open.
Bude muset podávat podruhé.
Fantastický úder, Ilie Năstase!
Po prasátku.
Je šampiónem!
První grandslamový titul pro Năstaseho.
US Open 1972 je jeho!
Dominique říká: "Bereme těch 25 000 v jednodolarových bankovkách."
Ilie je jistě nadšený z toho, co dokázal.
Dominique Graziaová tomu nemůže uvěřit.
Včera jsem sledoval, jak Năstase porazil Gormana.
Pan Năstase. Pardon.
Během ceremoniálu po zápase Ashe řekl,
že Ilie je skvělý hráč,
a že jednou bude ještě lepší, až se naučí chovat slušně.
Năstase na Ashe zamával vítězným šekem,
když to Arthur řekl, aby si z něj udělal legraci.
On měl tělo muže, měl zčásti psychiku muže,
ale často se choval,
a nemyslím to zle, jako nevychovaný fracek.
Byl to mistrný hráč. Vyhrál Monte Carlo, vyhrál Řím.
Vyhrál US Open, vyhrál Roland Garros a byl v té době nejlepší.
1973 PAŘÍŽ
Năstase vyhrává French Open a získává 15 000 dolarů.
Pro Ilieho je to druhý grandslamový titul.
Bude Wimbledon další?
Je jasné, že byl světovou jedničkou, když v roce 1973 všechno vyhrál.
Jako děti jsme ho sledovali v televizi. Naučil jsem se počítat,
viděl jsem, co Ilie Năstase všechno vyhrál.
Mnohokrát vyhrál Masters.
Myslím, že dělal to, co ho bavilo,
byl jedinečný a byl idolem díky svému životnímu stylu.
Být jedničkou, když jste divoký
a užíváte si života...
Může být něco hezčího?
NASTASEHO VÝHRA, PROHRA TENISU
Měl neuvěřitelnou koordinaci pohybů.
Byl to skvělý sportovec. Rychle se pohyboval.
Hrát tenis pro něho bylo tak snadné jako si zavázat tkaničky.
DIVOČÁK NASTASE VYHRÁL TENNIS CUP
NASTASE VYHRÁL V HALE
Năstase po skvělých výměnách a vynikajícím výkonu
vyhrál Masters čtyřikrát během pěti let.
Je to první hráč, který dosáhl tohoto neuvěřitelného úspěchu.
PRVNÍ ČTYŘNÁSOBNÝ VÍTĚZ MASTERS
7. PROSINCE 1975
30. LISTOPADU 1975
V mé době a v Ilieho době
tu myslím bylo víc osobností.
Mohli jste se ztotožnit s různými hráči na kurtu,
třeba se mnou, s Iliem, Vilasem
jiným způsobem než dnes.
Šlo hodně o lidskou stránku.
Oni byli mnohem víc lidé. Dnes jsou to spíš roboti.
Je těžké i pro novináře
s hráči navázat přátelství nebo nějakou komunikaci.
Viděl jsem ho hrát nezapomenutelný zápas proti Arthuru Asheovi.
Byl to jediný zápas v historii, kdy prohráli oba hráči,
protože nic takového se nestalo předtím ani potom.
Dělal jsem na tom turnaji rozhodčího.
Někdo ke mně přišel a řekl:
"Jděte se podívat do šaten, protože se tam něco děje."
"Ilie se snaží provokovat Arthura."
Šel jsem tam a viděl jsem,
že si Arthur Ashe češe vlasy.
Najednou přišel Ilie a řekl:
"Negroni, ty nemáš tak pěkné vlasy jako já."
"Tak odsud vypadni!"
Nasty, kdo o tobě točí film teď?
To není film. Je to jen pro televizi.
Je to můj kamarád. Negroni je můj největší kamarád z Ameriky.
Nikdo jiný s tebou nemluví, to proto.
Billie Jean Kingová a Arthur Ashe jsou nejdůležitější hráči historie,
protože přesáhli svět tenisu.
Pak tu je několik šílených lidí vedle nich.
Ilie je někdo, kdo je velmi vášnivý, velmi oduševnělý.
Když jste vášniví, dějí se věci.
Nemůžete si pomoct.
I on dělá chyby. Proč mu nedáte napomenutí?
Když napomínáte mě, napomeňte i jeho.
Věděli jste, že se pokaždé něco bude dít.
Buď vybouchne, nebo bude provokovat.
To mi nevadilo. Vadilo mi jen to,
když rozhodčí nezvládal zápas. Tehdy měli rozhodčí
z některých hráčů trochu strach.
Myslím, že se trochu báli i Ilieho.
15-40.
První podání.
- První podání. - Proč?
- Páska.
Kdy?
Páska?
- Arthur nebyl připravený. - Já za to nemůžu, příteli.
Ashe vedl 4-1 v posledním setu, stav byl 15-40, Năstase podával,
a měl šanci zvýšit na 5-1.
Pokaždé když Năstase podával,
tak se ptal: "Jste připravený, pane Ashei?"
Napomeňte ho, že není stále připravený.
15-40. První podání.
- Ne. 30-40. - Dělej!
Drž hubu.
Není to moje chyba, že není připravený.
Hrajte.
Budu hrát, ale není moje chyba, že není připravený.
Řekl jsem si: "A kruci."
Tehdy nebyla pravidla tak jasná jako dnes.
Všechna pravidla byla v deseti malých odstavcích
na třech stránkách.
Připravený, pane Ashei?
- První? - Hrajte!
Ano, paní.
Klid, prosím. Děkuji.
15-40. První podání.
Ano, paní.
Năstase, už jste dostal varování.
Hrajte.
To se stalo třikrát nebo čtyřikrát.
Rozhodčí bohužel okamžitě nezasáhl.
Teprve až potřetí řekl:
"Pokračujte, prosím, pane Năstase, hra musí být kontinuální."
Hraj!
Ano, pane. Neuvěřitelné.
Rozhodčí, on na mě mluví.
Ruply mi nervy. Už jsem to dál nesnesl.
Pořád jsem čekal, on dostal dvě napomenutí.
Tak jsem nakonec řekl, že už toho mám dost.
Konec. Odcházím.
Rozhodčí Ashe diskvalifikoval.
Ashe řekl: "Odcházím dřív, než budu diskvalifikován."
"Diskvalifikace neplatí. Končím." A odešel.
Rozhodčí ho vyloučil.
Năstase začal vykřikovat:
"Proč to dělá?"
Tak rozhodčí diskvalifikoval i Năstaseho.
Během dvou minut byli oba vyloučeni a zápas skončil.
Vtipné bylo, že o 24 hodin později je oba
do turnaje zase dosadili,
protože kvůli turnajovému formátu nemohli vypadnout oba dva.
Nemyslíte, že chybí nějaká pravidla, když se dějí takové věci?
Jistě, tento týden zasedá výbor profesionálního tenisu.
Jedním z důležitých bodů bude kodex chování pro tenisty.
Pokud hráč hrubě poruší pravidla,
velmi hrubě, můžou mu třeba sebrat set.
Včera bych raději než Năstaseho diskvalifikaci viděl,
když podával 1-4, 15-40,
kdyby mu řekli, že je to 1-5, 15-40.
Arthur Ashe pomohl sepsat kodex chování
na 500 stránek,
což pak bylo zredukováno,
bylo to 500 stránek poznámek,
protože měl hodně zkušeností s Năstasem.
Když mě vidí v šatně, tak udělá...
Zní to bláznivě, ale Năstase už takový je.
Nepovažuju ho za dospělého muže.
Považuju ho za někoho, komu je 10.
Něco se udělat musí.
Možná je načase mu trochu pohrozit.
S Iliem chci hrát dobrý zápas, chci hrát tenis,
ale pokud začne dělat ty provokace, jaké tu dělal,
tak ho dřív nebo později praštím.
Když hrajete proti Năstasemu, je šance, že se nechá vyloučit.
Nedá se odhadnout, kdy mu zase přeskočí v hlavě.
Budete se tedy v budoucnu chovat lépe?
Myslíte, že jsem zlý?
Potřebujeme pravidla chování, aby bylo jasně dané,
co bude, když někdo udělá nějakou věc.
Já říkám, že pokud chtějí, abych se choval profesionálně,
chci, aby i rozhodčí byli profesionální.
O nic jiného nežádám.
Cítíte se jiný než normální lidé?
Ne, nevím, co dělám jinak.
Já každý den hraju tenis, takže...
Příští ráno jsem viděl během snídaně v Grand Hotelu
Arthura, jak sedí u okna, a najednou jsem uviděl,
jak někdo mezi stoly nese velkou kytici.
A tu kytici nesl
Ilie Năstase.
Takhle s ní šel
k Arthurovu stolu.
Zvedl kytici a řekl:
"Pane Ashei, omlouvám se."
Po včerejšku, když jste naštvaně odešel,
kdy jste s Năstasem zase začal mluvit?
Začali jsme spolu mluvit v šatnách.
Víte, mezi mnou a Năstasem se to urovná během...
pěti deseti dnů.
Protože on už je takový.
Na kurtu jsem si to nenechal líbit.
Mimo kurt je to něco jiného.
Před pěti minutami jsem ho pozdravil.
Nemůžu být například jako Ashe, a Ashe nemůže být jako já.
Proč chcete, abych se změnil, když mi je 30?
Nazýval Arthura Negronim.
Kdyby to udělal dnes, zavřeli by ho do vězení.
Tenisová velikánka Serena Williamsová se vyslovila
proti další tenisové legendě.
Obvinila ho, že řekl šokující věc o jejím nenarozeném dítěti.
V pátek na tiskové konferenci ITF došlo ke kontroverzi.
Kapitán rumunského týmu a bývalá světová jednička Ilie Năstase
čelí ostré kritice poté, co ho zaslechli,
jak má rasistické poznámky.
Năstase prý řekl: "Jakou asi bude mít barvu? Mléčné čokolády?"
Jeho slova vzbudila ostrou kritiku.
Mnoho lidí odsoudilo Năstaseho nevhodný komentář.
Myslím, že je to pro ni dobrá věc.
Jakou asi bude mít barvu? Mléčné čokolády?
Je hezké mít dítě.
Serena Williamsová, která se nedávno vyfotila s bříškem,
Năstaseho na Instagramu odsoudila.
Vydala ostré prohlášení:
"Je pro mě zklamání, že žijeme ve společnosti, kde Ilie Năstase
může dělat tyto rasistické komentáře vůči mně a mému dítěti."
Vím, že to nemyslel zle. Znám ho už dlouho.
Řekla jsem mu ale, aby si dvakrát rozmyslel, než něco takového řekne.
Myslím, že ho trápí, že je takhle obviňován,
protože on takový není.
Dneska už mu neprojde to, co dřív.
Musí být ve svých výrocích obezřetnější
a snad se z toho poučí.
Bohužel zase něco plácl, o čem my bychom řekli,
že on už takový prostě je,
jenže dnes to udělat nemůžete.
Pořád měl stupidní poznámky,
ale říkali jsme: "To je Năstase, z toho si nedělejte hlavu."
Vím, že hluboko uvnitř má dobré srdce.
Ahoj, komanči. Jak je?
Komanč znělo lépe než komunista.
Byli jsme kamarádi. Nezáleželo na tom, že jeden je z Jižní Afriky,
druhý z Keni nebo USA. Všichni jsme si byli rovni.
V šatně jsme byli všichni stejní.
Měl přezdívky pro všechny své rivaly. Tomu Okkerovi
říkal Omeleta.
Stanu Smithovi říkal Godzilla,
černocha Arthura Ashe nazýval Negronim.
Jimmyho Connorse nazýval dítětem,
že se chce s maminkou držet za ručičku.
Bylo to legrační.
Nazývá mě bláznem, šaškem a mnoha dalšími přízvisky.
Mám se kvůli tomu urážet?
Oslovuju ho Nasty a někdy ho oslovuju táto.
Nazval jsem ho cikánem, on mě nazval Rusákem.
To on dělal. Pro každého měl přezdívku.
Přišel, řekl to a nikdo se tím nezabýval.
Všichni ho stejně měli rádi,
protože byl velmi přátelský.
Neměli jsme v té době peníze a nemohli jsme si platit trenéra,
proto jsme si pomáhali navzájem.
Jedli jsme společně, pořád jsme se bavili o tenisu.
Byli jsme si blízcí a všichni jsme se znali,
protože jsme kolem sebe neměli tým lidí, kteří by nás izolovali.
Nebyli jsme izolovaní,
proto jsme si museli navzájem pomáhat.
Năstase byl lepší.
Hrál velmi rychle.
- On hrál... - Nejsem rychlý!
Já si myslím, že je.
- Porazil jste ho někdy? - Nikdy.
- Ten den přijde. - To je jasné.
Vzpomínám si, že jsme třeba šli v Paříži do kina,
šli jsme na představení do Champs-Élysées.
Někdy se to tak seběhlo. Společně jsme trénovali.
Trénoval jsem s Orantesem, s Iliem, trénovali jsme v pondělí,
a pak jsme proti sobě hráli semifinále.
To dnes není možné.
Tehdy byli všichni víceméně stejní.
Nebyly zvláštní sektory pro nejlepší hráče.
V šatnách sice měli hráči
své sekce, ale hodně času trávili spolu.
Bylo to víc přátelské,
ke každému se chovali stejně.
Myslím, že dřív to byla větší zábava.
Dnešní hráči přicházejí o trochu toho kamarádství.
Večer po tréninku byl tady pan Năstase stejný jako my.
Sedm nebo osm nás šlo do pizzerie.
"Năstase, kup si pizzu za své."
"Ione, já nemám peníze." Dodnes mi ty peníze navrátil.
Půjčíš mi?
Každý jsme dali jeden dva dolary,
nebo franky, podle toho, kde jsme byli.
Koupili jsme 5 pizz, které se rozdělily mezi osm devět lidí.
Příští den jsme byli kamarádi.
Jsou to dva lidé jakoby z jiné planety.
Narodí se znovu někdo takový? Ne.
V dnešním tenisu by nemohli existovat.
Jsou to lidé, kteří cestovali bez kouče.
Musíte pochopit, že vyrůstali bez koučů,
trénovali spolu.
Byli jsme na sobě závislí.
Cestovali jsme spolu, trénovali jsme spolu a pomáhali jsme si.
Takže jsme byli velcí kamarádi
a pokračovalo to i v polovině 70. let,
kdy tenis vzkvétal.
Smíšená čtyřhra je jako stvořená pro opičky Ilie Năstaseho.
Chtěli jsme se oblékat jako on,
protože on jako první nosil barvy
a nosil na ruce potítka, někdy v rumunských barvách,
která vypadala jako rasta potítka.
Byl elegantní a bylo vidět, že je opravdový,
protože mluvil pravdu.
Někdy mluvil sprostě, což bylo skvělé. Líbilo se nám to.
Bylo to opravdu drsné.
Tehdy bylo hodně osobností. Byla to skvělá tenisová éra
díky lidem jako...
Năstase byl jedním z těch, kteří to lidem otevřeli,
že to není jako milionářský klub, že je to trochu jiné.
Năstase dokázal být velmi vtipný.
"Nasty" byl dobrý v tom, že šaškárny uměl dobře načasovat.
Dobrý šašek to umí správně načasovat.
Mám možnost uvést zápas, který tady ve Forest Hills
bude patřit k nejlepším.
Jako první z Rumunska, skvělý Ilie Năstase!
A také z Rhode Islandu
jeden z budoucích velikánů tenisu, Franklin Telly!
Aut!
15 oba.
Chceš ze mě udělat opici?
Víš, co máš za problém? Máš moc horkou hlavu.
Pojďme hrát vážně.
Wimbledon 1975.
"Nastymu" se nelíbil výkon této čárové, tak žádal o její výměnu.
Jeho žádosti bylo vyhověno a on jí galantně odnesl židli.
To byly přesně jeho vtipy. Byl jako dítě.
Tohle znamená dva míčky a tohle jeden míček.
Přeberte si to, jak chcete.
Poslouchej.
Dobře mě poslouchej.
Pokud mě chceš filmovat,
musíš mi zaplatit. Ty i tvůj kamarád.
Kolik?
Jsem na tebe příliš drahý.
Myslím, že to bylo v Hiltonu. Dali nám tam pokoj.
Narozeniny Eddieho Dibbse? S tím dortem?
Ach jo.
Byli jsme jako děti.
Nevím, jestli vám o tom řekl.
Muselo tam být asi 30 lidí. Moje manželka, Eddieho přítelkyně.
Byli tam "Nasty" a Borg.
Řekli jsme, že musíme něco udělat, koupit mu dort.
Přinesli mi na narozeniny obrovský dort.
Byly na něm dvě nebo tři svíčky.
Stál jsem vedle a řekl jsem Eddiemu, aby sfoukl svíčky.
A já jako blbec jsem bezmyšlenkovitě
šel sfouknout svíčky, a když jsem se předklonil...
Zatlačil jsem mu hlavu do dortu.
Bum! Zabořili mi do něho celou hlavu.
Zvedl jsem hlavu a nic jsem neviděl, jak jsem byl celý od dortu.
Přešlo to v asi nejlepší dortovou bitku, jakou jsem kdy zažil.
Během pěti sekund
v místnosti začalo všechno létat.
Celý pokoj...
Museli jste se schovat pod stůl, protože létaly židle a všechno.
Byl tam strašný nepořádek
a někdo z nás to musel uklidit. Byl jsem to já.
Zlí hoši. Miluju je. Miluju Jimmyho a Năstaseho.
Souhra mezi Jimmy Connorsem a Ilie Năstasem byla šílená,
protože občas překročili hranice.
Ti dva se spolčili. Byly to spřízněné duše.
Stali se někým, ne kým bych chtěl být,
ale oni byli hlavní důvod, proč jsem sledoval tenis.
"Jimbo". Říkalo se jim Nasty Boys.
Oblékali se stejně, nosívali vysoké ponožky.
Myslím, že spolu i začali hrát čtyřhru.
Ilie a Jimmy z tenisu udělali
stylovou věc,
kdy už to nebyl
sport jen pro bílé v bílém oblečení, kde nikdo nic neřekl.
Náhle z toho začal být trochu rock 'n' roll.
Míček dopadl na lajnu.
Na lajnu.
Míček dopadl na lajnu.
Bylo to na lajnu.
Na kurtu byli...
naprosto šílení.
Vzpomínám si na zápasy, co hráli na US Open,
což byl děs.
1975 US OPEN FINÁLE MUŽSKÉHO DEBLU
Ve finále čtyřhry Tom Okker a Marty Riessen
prohráli s rozšafnými Năstasem a Connorsem
v nejdivočejším zápase posledních let.
Jimmy Connorsi, pár slov pro rumunskou televizi, prosím.
- Co chcete, abych řekl? - Jen pár slov.
O budoucích záměrech.
Budu hrát dál čtyřhru s Năstasem.
Doufám, že vyhrajeme ve Wimbledonu nebo ve Forest Hills.
Ano, byl to mentor a ano, ovlivnil mě.
Říkám to otevřeně, v dobrém i ve zlém,
ale byla to moje volba.
Stali se z nás přátelé.
Myslíš, že jsem unavený?
Ne.
To on je unavený.
- Tak už pojď. - Už jdu.
Pokud říká, že jsem jako jeho bratr, je to pro mě nejvíc.
Nejvíc, protože my jsme toho zažili víc
než jen tenis.
Jimmy byl na US Open nejlepší,
jenže protože Năstase je Rumun a není z velké země,
tak reprezentuje všechny, kdo nejsou z USA či Velké Británie.
Pokud jste z menší země,
budete spíš fandit Năstasemu,
protože máte pocit, že je to střet velkých s malými.
Díky lidem jako Năstase náš sport velmi vyrostl.
Líbil se mi postřeh Jimmyho Connorse, který řekl,
"Nikdy jsem nevěděl, jak silně do míčku udeří."
"Pak jsem zjistil, že to neví ani on."
Ilie Năstase byl ve své době velká hvězda.
Je jasné, že Ilie Năstase pomohl naší značce.
Díky němu jsme získali důvěru elitních sportovců.
To je těžké získat.
Tři měsíce po příchodu značky se stal světovou jedničkou.
Předtím vyhrál US Open a French Open a byl výrazný.
Udával tón celému našemu tenisovému odvětví.
Hned jsme získali i jeho deblového partnera Jimmyho Connorse,
který tehdy nebyl v žebříčku tak vysoko, za 5 000 dolarů.
A to vedlo k tenisové dynastii.
Vedlo to k McEnroeovi, Billy Jean Kingové, Samprasovi, Agassimu,
Sereně Williamsové a Carlosi Alcarazovi.
Všechno to začal Ilie Năstase.
Myslím, že jsem měl štěstí, že jsem se stal tenistou.
Hlavně v téhle době,
protože hráči jako Pancho Gonzáles a Segura
jsou možná lepší než my,
ale nevydělali si žádné peníze. Tedy ano, ale méně než my teď.
Pár jich cestovalo s manželkou nebo přítelkyní,
ale většina hráčů si nemohla dovolit platit za další osobu,
proto cestovali sami.
Proto se spolu tehdy stýkali mnohem víc než dnes.
Pro nás Východoevropany nebylo možné,
aby se mnou jezdili rodiče do Paříže nebo Wimbledonu,
protože nemohli vycestovat.
Takže když jsem například
vyhrál ve Wimbledonu nebo ve Francii, tak u toho rodiče nebyli.
Tehdy jsme pro americké turnaje potřebovali pozvání.
Ilie požádal Edy McGoldrickovou,
aby pozvala mě a Marianu Simionescuovou na americký okruh.
Tak jsem začínala.
Později se mým manažerem stal Ion Ţiriac,
což tehdy pro nás pro mladou generaci
byli oba idolové.
Když jsem poprvé přijela do Francie
na Roland Garros,
bylo mi 18, Marianě bylo 17.
Ilie a Ion se o nás starali.
Ohromně nám pomohli.
Bože!
Vidíte, jak silný je bandito?
Bandito?
Vidíte, jakou má sílu?
Jsi blázen. Co kdyby s tebou praštil o zem?
Teď jsem nabuzený. Jsem v pohodě.
Nabuzený na zápas.
- Pozor, aby ti nedal ránu. - Teď jsem nabuzený.
Mám to udělat, Chrisi?
- Co děláš? - Stahuju si kalhoty.
Dělám si legraci.
Ilie byl velmi citlivý člověk.
Měl srdce na dlani.
Mnoha lidem pomohl.
Pokud jste měli problémy, Ilie vždycky pomohl.
Kvůli revoluci a válce v Íránu jsem čtyři roky nehrál.
Neměl jsem raketu v ruce.
Pak jsem přijel do Francie a neměl jsem kde přespat.
On trénoval s Guillermem Vilasem na třetím dvorci.
Čekal jsem, až skončí. Nevěděl jsem, jestli si na mě vzpomene.
Po tréninku vycházel z kurtu
a já jsem mu řekl: "Ahoj, Ilie."
On na to: "Panebože, Mansoure, kde jsi byl?"
"Myslel jsem, že jsi umřel během revoluce."
"Moc rád tě vidím."
Zeptal se, jestli pro mě může něco udělat.
Řekl, že mi pomůže, což od něj bylo velmi milé.
Popsal bych ho jako naprostého blázna, většinou v dobrém.
Dal by vám první poslední.
Mnohokrát jsem ho viděl, jak cizím lidem
dával skutečně své oblečení.
V té době hráči cítili větší svobodu se vyjádřit.
Asi toho nebylo tolik v sázce, kdyby udělali chybu.
Musíte pochopit dvě věci.
Pravidla nebyla tak striktní jako dnes
a rozhodčí nebyli tak dobří jako dnes.
Většinou pořadatel turnaje požádal kamaráda:
"Mohl bys zítra přijít dělat rozhodčího?"
Když se rozhodčí zmýlí, tak pokaždé protestuju.
Hrajeme o peníze, víte?
Když udělají chybu, je to, jako by vám vytáhli peníze z kapsy.
Myslím, že rozhodčí nejsou dost profesionální.
Nikdy jsem se nemýlil u výroků rozhodčích.
Intuitivně jsem věděl,
jestli míč spadl do autu nebo ne.
Hádal jsem se jen tehdy, když jsem byl v právu.
Nikdy ne, když měl pravdu on.
McEnroe to občas dělal, ale já nikdy.
Na černém trhu stály vstupenky pětkrát víc.
Bylo tam 20 000 diváků.
10 000 na něj bučelo, 10 000 mu fandilo.
Navíc byl tehdy McEnroe trochu blázen.
Rozhodčím byl Frank Hammond.
Hammond byl baculatý chlap, kterého měli hráči rádi.
Byl velmi klidný a vyrovnaný.
Ale pak se utkali Năstase s McEnroem.
Frank byl v té době prvním profesionálním rozhodčím,
jenže nevěděl, jak tyhle krize řešit.
S Iliem jsem několikrát prohrál, ale tentokrát jsem si řekl,
že to stačilo, že už neprohraju
a hrál jsem nejlepší tenis v životě.
Myslím, že Ilie od začátku věděl, že nevyhraje,
proto z toho udělal úplný cirkus.
Frank Hammond byl mezi hráči oblíbený. Měl Năstaseho rád.
Nazval mě zmrdem.
Řekněte mu, ať mi aspoň říká pane zmrde.
- Neslyšel jsem to. - Ne?
Možná blbě odečítáte ze rtů.
Jsem Rumun a umím odečítat ze rtů líp než vy?
Byl to jeden z prvních večerních zápasů na US Open,
takže tam byla energie, lidé už měli trochu popito
a Ilie diváky vnímal.
Řekněte mu, ať na mě při hře nemluví.
Pokud jste dobrý rozhodčí.
Frank Hammond se všemi prostředky snažil
Năstaseho uklidnit.
Mluvil na něj mimo mikrofon při změně stran: "Ilie, prosím!"
Dámy a pánové, prosím.
Až se uklidníte, budeme moct pokračovat.
To je jediná možnost.
Oba hráči zneužívali diváky a dělali bláznivé věci.
Bylo to naprosté dno.
Ilie!
Buď hrajte, nebo to je gem.
Já vím.
Říkám vám, abyste podával.
Vy mi říkáte, abych hrál? Jak mám takhle hrát?
Tentokrát jsem si řekl,
že budu v klidu a budu sledovat mistra při práci.
Podle mě ze sebe udělal úplného blbce.
Na druhou stranu tohle lidé chtěli vidět.
Tenis se hraje pro lidi, kteří na nás koukají.
Chtějí se bavit, chtějí se smát,
chtějí se naštvat. Je to součást zábavy
a Ilie byl asi nejlepší bavič v tenisu.
Frank Hammond toho měl dost.
Nevím, proč je oba nevyloučil.
Hra, sada, zápas, McEnroe!
Diváci v New Yorku byli naprosto rozlícení.
Létaly tam věci jako při vzpouře. Nechtěl jsem, aby ho vyloučili.
Zasloužil si být vyloučený.
Sundali rozhodčího z umpireu,
to bylo jedinkrát v mé kariéře, co jsem to viděl,
a přišel tam jiný rozhodčí. Říkal jsem si:
"Prokristapána!"
Řekl jsem si, že budu dál hrát, a tak jako tak ho porazím.
Hra, sada, zápas.
Nechtěl Franka ztrapnit,
ale dopadlo to tak, že to zničilo Frankovu kariéru.
Nebylo to správné, ale oni se obávali nepokojů v ochozech,
byl to večerní zápas a byl k tomu důvod.
Ani mě netěšilo, že jsem vyhrál.
Přišel jsem do šatny a chtěl jsem mu sprostě vynadat.
On na to: "Macaroni!"
On jediný na světě mě oslovuje Macaroni.
Povídá: "Kam půjdeme na večeři? Mám tu dvě děvčata."
Já na to...
"Kam budeš chtít,"
a tak jsem s nimi v jednu ráno šel na večeři.
1987 PAŘÍŽ
Měl tolik žen, že je ani nešlo spočítat.
Měl královny krásy a tak dále.
Năstase byl velmi žádaný.
On způsobí,
že se chvěje země, víte?
Malé zemětřesení a pak větší zemětřesení.
Měl přehled o svém okolí.
Když jsme hráli čtyřhru, on věděl, kde sedí všechny ženy.
Byl jsem prostředník: "Jdi se jí zeptat, co dělá dnes večer."
Naše pohledy se střetly
a on řekl: "Máš svůdné oči."
Měl ty nejjemnější rty.
Nikdy v životě jsem nelíbala krásnější rty.
On ví, co k němu cítím.
Vždy to tak bylo a bude.
Vždy bude v mém srdci.
On velmi koketoval.
On byl ženatý a my jsme byli pouze přátelé.
Scházeli jsme se v mém bytě nebo ve Studiu 54.
Žili jsme naplno.
Bylo to místo, kde vás nikdo neodsuzoval.
Sešli jste dolů a tam byly rozložené matrace.
Bylo to místo, kde to žilo.
Lidé Ilieho milovali i proto, že to byl jižan.
Jeho chování na kurtu, jeho způsob mluvy,
jeho styl oblékání byl vždy něčím výjimečný,
a navíc to byl pohledný muž.
- Pozdravíte někoho v Bukurešti? - Všechny holky.
Ty, co vám poslaly přání k narozeninám?
Ano, a gratulace k výhře v Tbilisi a ve Wimbledonu.
Jak dostáváte poštu, když cestujete?
Jakou máte adresu? Ilie Năstase, Evropa?
Tak nějak.
To je všechno, co znám, ale líbí se mi melodie.
1989 BUKUREŠŤ
Pryč s Ceauşescem!
... iniciátorům,
které považujeme za...
za...
Pojďte dovnitř.
Nemusel jsem nasazovat život díky pomoci lidí.
Lidé ukázali obdivuhodnou sílu.
Do budovy televize jsem se dostal jen proto,
že lidé, kteří na stadiónu plakali za zvuku hymny,
se postavili proti kulometům, abych tady mohl být.
Vyzývám všechny sportovce, aby lidi podpořili,
stejně jako je podporuje armáda,
a aby zachovali klid
a šli ostatním příkladem.
Lidé nás v této přelomové době potřebují.
Náš velký Ilie Năstase odjel za rodinou do Paříže.
Teď je naším mluvčím v zahraničí, kde oznamuje naše velké vítězství.
Tento let Air France je první, který dorazil z Bukurešti.
Jeho 30 pasažérů je šťastných ale unavených.
Byli 4 hodiny zadržováni na letišti v Bukurešti.
V prvé řadě tenista Ilie Năstase.
Viděl jsem tam tanky,
ale když budeme dál bojovat, tak vyhrajeme.
Jsme první, kdo se odtam dostal.
Je po všem.
Po 25 letech Ceauşescovy diktatury
ho nikdo ani jeho spojenci
nebudou podporovat.
A nyní soudruh generálporučík Marin Dragnea,
první viceprezident Národní sportovní rady
předá medaili rumunskému sportovci roku,
aby oslavil jeho vítězství.
Během komunismu chtěly všechny východoevropské země
mít nejlepší sportovce,
protože chtěly ukazovat jen ty nejlepší.
Byli jsme Rumuni, součást východního bloku,
proto pro nás bylo těžké jet jak do zahraničí, tak zpátky.
Po každém návratu do Rumunska,
když jsme byli venku déle než 20 dní, tak nám odebrali pasy.
Sledovali nás.
Když jsme odjeli na Davisův pohár,
doprovázeli nás lidé z ambasády.
Věděli, kde jsme, co děláme.
Byli jsme na ten tlak zvyklí.
Díky těmto dvěma začal být tenis v Rumunsku velmi populární.
Nejprve Ţiriac a pak Năstase.
Když tam přivezli Davisův pohár, tak ho dali na radnici v Bukurešti
a lidé vytvořili dlouhé fronty,
aby se na něj mohli podívat.
Byla to nádherná akce.
Dokáže je porazit i poslepu.
Năstase si Američany namaže na chleba.
Davisův pohár byl pro Rumunsko
ohromná věc.
V americkém týmu byla světová jednička Stan Smith,
který proti Iliemu hrál ve finále Wimbledonu.
Rumunská televize tehdy tenis moc nevysílala,
ale Davisův pohár jsme viděli.
Ione Ţiriacu a Ilie Năstase,
20 milionů lidí vám přeje úspěch.
Zlomte vaz.
Na Năstaseho to mělo velký vliv.
Věděl, že je to jeho šance,
protože Rumuni několik finále Davisova poháru prohráli
před rokem 1972.
Pro Ilieho to byla šance se ukázat
a myslím, že to v něm dlouho zůstalo.
To utkání v roce 1972 v Bukurešti
byla pro Ceauşescua ideální šance.
Přítomnost amerického týmu v Bukurešti
mu dala šanci rozehrát dvojí hru
s USA a Ruskem.
To setkání se uskutečnilo se schválením Nixona.
Mezinárodní situace byla velmi napjatá
po teroristickém útoku v Mnichově na izraelské sportovce.
Ten rok byli na olympiádě v Mnichově pozabíjeni izraelští sportovci
a v našem týmu byli dva Židé,
proto jsme do Bukurešti jeli s obavami
o naši bezpečnost.
Byla tam přísná bezpečnostní opatření.
Ceauşescu řekl, že pokud se někomu něco stane,
budou padat hlavy, a asi to myslel doslova.
Znám z vyprávění, že Američané museli
každý den na kurty jet jinudy.
Bylo to velmi nebezpečné.
Měli jsme strážce na hotelových pokojích.
Ven jsme moc nevycházeli. Jezdili jsme jen na stadión,
zpátky a všude byla ochranka.
Tajná služba rumunského státu.
Bylo těžké v takových podmínkách hrát.
Năstase! Năstase!
Budeš překvapený. Aréna byla kompletně předělána.
Nové tribuny, obětovaní kohouti...
To není vůbec špatné.
Všichni dělníci na stavbě, tesaři, montéři,
všichni se těší na zápas.
"Pro soudruha Ilieho uděláme co nejlepší kurt."
Hrálo se na antuce, poprvé za železnou oponou
a byla to velká věc.
Stan Smith podával na trávě určitým způsobem.
Tráva byla velmi rychlá,
ale ta antuka byla těžká,
protože Ion Ţiriac byl chytrý
a věděl, jak připravit kurt.
Řekl, že ten kurt co nejvíc pokropí,
aby "Godzilla" Stan Smith měl pocit, že hraje na pláži.
To není Wimbledon, Forest Hills, ani Roland Garros.
Davisův pohár v Bukurešti.
On vyhrál US Open,
a teď se chystali na Davisův pohár v Bukurešti.
Lidé říkali, že Američané nemají šanci.
I Năstase říkal,
že jsou favorité 10 ku 1, že Američany porazí.
Dělali jsme vtipy, že všichni čároví jsou Ţiriacovi příbuzní,
že to má všechno podchycené.
Byl tam neutrální rozhodčí z Argentiny,
což byl velký chlap, ale byl z té situace vyděšený.
Při každé chybě Američanů diváci vyskočili a tleskali.
Já taky.
Je jen málo zemí,
které používají tak barvitý jazyk jako Rumuni, když jsou rozčílení.
Od čárových rozhodčích tam bylo několik velmi chybných rozhodnutí.
Myslím si, že záměrně podváděli, aby Rumunům pomohli.
Když je to sporné, raději ten bod dáte krajanům
než cizincům.
Nedělo se to jen v Rumunsku.
Dělalo se to všude při Davis Cupu.
Do roku 1980 nerozhodoval neutrální rozhodčí.
Hlavní i čároví byli místní.
Nevím, proč v Rumunsku neumím hrát.
Lidé to nechápou.
Přejí mi vítězství, nechtějí, abych prohrál.
Dvojice Năstase-Ţiriac je stále velmi pevná?
Doufáme.
Emotivně? Technika je bezchybná.
Žádný problém spolu nemáme. Nerozcházíme se.
Nic takového.
Jsme profesionálové, ale je mezi námi sedmiletý rozdíl.
Jak nám nařídila strana, chceme Davis Cup vyhrát.
Nic nás nemůže zastavit.
Năstase si zasloužil potrestat za jednu věc.
Přijel do Rumunska až v pondělí před Davis Cupem.
Na tři týdny se vypařil.
Asi se svou budoucí ženou.
V úterý se mu udělaly puchýře.
Říká se, že jsme se rozešli. To není pravda.
To vůbec. S Ionem jsme kamarádi.
Vždycky jsme se podporovali.
V Rumunsku nikdy nehraju dobře,
protože diváci mají velká očekávání a je to velký tlak.
Já velmi chci
Davisův pohár vyhrát.
Spoléhali na Ilieho, že vyhraje úvodní zápas.
Ten zápas byl klíčový.
Podával na vítězství v 1. setu za stavu 9-8 na gemy, ale selhal.
To rozhodlo zápas. Smith vyhrál bez ztráty setu.
Druhý den se s Ţiriacem během čtyřhry hodně dohadovali.
Nespolupracovali spolu tak dobře, jak mohli.
Dokonce se během zápasu trochu pohádali.
To bylo...
Vyhovovalo nám to.
S Ţiriacem se během čtyřhry hodně dohadoval,
proto je Američané Smith a Erik van Dillen snadno porazili.
Smith pak poslední den porazil Ţiriaca v posledním setu 6-0,
takže v zápase Năstaseho s Tomem Gormanem už o nic nešlo.
Byl jsem v tom zápase podavačem míčků
a bylo jasné, že Ţiriac nemůže Stana Smithe porazit.
Dokonce mi řekl:
"Hoď to vedle. Nevidíš, že už nemůžu?"
Pochopil jsem, že mám hodit míček vedle,
aby pro něj doběhl jiný podavač a on měl čas se vydýchat.
I po prohrané čtyřhře mohlo Rumunsko ještě vyhrát.
Pro Năstaseho to byl smutný týden, kdy nehrál dobře
na povrchu, který mu seděl,
před diváky, kteří mu velmi fandili,
protože Ţiriac první den porazil Gormana.
Bylo mi 33 let, když jsem hrál v Bukurešti.
Kdybych první den nehrál pět hodin,
možná by mi třetí den v tom pátém setu nedošly síly
ve dvouhře.
Čtyřhra nám vůbec nevyšla.
Bylo to jedno z mých největších selhání.
On to nechápe.
Myslím to vážně.
On vyhrál všechny ty grandslamy, světová jednička Ilie Năstase.
Ale já...
Já jsem přišel z hokeje, což je týmový sport.
Tam zažijete úplně jiné věci.
Dostanete hokejkou do obličeje, bráníte a všechno ostatní.
Jenže on byl hrozný individualista.
- Byl velmi odhodlaný... - Já skočím.
Ale byl to velký umělec. Tak to bylo.
Vážení diváci, dospěli jsme na konec našeho pořadu.
Než se rozloučím,
přeji rychlé zlepšení těm, kdo nás sledovali,
a doufám, že v následujících letech
jeden z nich vyhraje grandslam
a další vytvoří tým pro Davisův pohár,
který budeme mít šanci vyhrát.
Hodně zdaru všem!
Năstase měl velký talent.
Věřím, že Ilie svým přístupem,
poetikou, uvolněností, kdy bral tenis jako hru
a současně jako uměleckou formu,
tak pokaždé chtěl předvést velkou podívanou.
Řekl by, že je to jen hra.
Věřil tomu i ve finále Davis Cupu.
Věřil tomu i ve finále Wimbledonu, které prohrál.
Pro něj to byla jen hra.
Podívejte, Ilie Năstase bude vždycky Ilie Năstase.
Dnes je stejný jako před 50 lety.
Určitě některých věcí lituje, určitě se svým talentem
měl být jedničkou dlouhou dobu,
ale on si prostě nemohl pomoct. Neměl disciplínu,
nebyl soustředěný.
Vždy jsem si myslel, že toho mohl dokázat víc,
ale kdyby to dokázal, asi by nebyl tak přirozený,
takže je to něco za něco.
Vzpomínám si,
že u něj jsem viděl, že hraje.
Ostatní pracovali.
On byl první, kdo tenis opravdu hrál.
Když jste nejlepší tenista světa a jste trochu blázen,
je to velmi inspirativní,
ale on především hrál tenis jednoduše
a měl neuvěřitelný cit.
Vždycky když hrál, tak byly plné tribuny,
protože lidé někdy chtějí víc než jen tenis.
A Ilie dokázal lidem dát tu trošku navíc.
On umí na lidi hluboce zapůsobit.
To on dokáže.
Byl to Rumun a zůstal v našich srdcích,
protože nám přinášel radost.
Je jedním z velikánů, kteří mě naučili, že mám mířit co nejvýš.
Nikdy jste nevěděli, co si myslí.
Ilie byl kvůli tomu velmi těžký soupeř.
Ilie ale do tenisu přinesl něco nového.
Byl v tenisu závanem čerstvého vzduchu.
Udělal z tenisu to,
čím dnes je.
Zapomeňte na statistiky.
On vyhrál pár turnajů, vyhrál pár grandslamů,
což je všechno hezké,
jenže on hlavně pomohl propagovat tenis.
Přinesl vzrušení, napětí, charisma
a mnoho dalších aspektů.
Năstaseho bylo těžké napodobit.
Uvnitř byl Năstase jiný.
Lidé říkali, že nemá žádné plíce, ale má dvě srdce.
Byl velmi velkorysý, ale byl to blázen.
Přemýšlíte někdy o stáří a o smrti?
Někdy myslím na smrt,
ale nevidím se, že umírám.
Vidím se, jak žiju věčně.
Když jsem hrál, říkal jsem si, že musím vyhrát. Proto tu jsem,
ale nikdy jsem to nebral vypočítavě,
že musím být jednička.
To prostě vyplynulo.
Tak to bylo.
Jeho styl není perfektní, ale každý úder je inovace,
impuls, který mate soupeře.
Objeví se, kde by logicky neměl být,
a pošle míček, kam by logicky neměl jít.
Vymyslel surrealistický tenis?
Chybně ho nazývají povrchním. Tenis příliš miluje, aby ho odbýval.
Ilie Năstase vyhrál 109 ATP titulů v singlu a deblu.
Čtyřikrát vyhrál Masters Grand Prix.
Vyhrál US Open 1972, French Open 1973
a 5 grandslamů v deblu.
Byl první světovou jedničkou.
České titulky Jaroslav Heřmanský Iyuno 2024