Downloaded from YTS.MX
Jestli se koukáte, protože jste viděli moje speciály,
Official YIFY movies site: YTS.MX
kde jsem říkal, že mám deprese,
a chtěli jste podpořit spolutrpitele,
mám špatnou zprávu.
Je mi skvěle.
NEAL BRENNAN: ŠÍLENĚ DOBRÝ
Těžko se odhaduje, čím speciál začít,
tak jsem se pokusil využít AI.
Každej den otevřu ChatGPT a napíšu:
„Úvodní hláška pro stand-up show.“
Dnešní úvodní hláška je...
„Dobrý večer, srágory.“
Není to divný u hlubokýho učení za bilion dolarů?
Vstřebalo to každou vydanou knihu, každý proslov, a vyplivne to tohle?
Ptám se: „Seš si jistej?“ „Řekni to, srágoro.“ „No dobře.“
Koho tu dneska máme? Nadšence do kryptoměn?
Já v kryptu nejedu. Možná dělám chybu.
Lidi se ptají: „Kam dáváš peníze?“ „Do banky, vole.“
Předtím jsem nikdy proti žádný měně neměl výhrady.
Nikdy jsem neříkal: „Zasraný peso!“
Můj problém s kryptem je, že každej, kdo mi o něm kdy říkal,
do tý doby jedinkrát nemluvil o financích.
„Nebyls ještě tři týdny zpátky DJ? Proč mi to říkáš?“
Mluvil jsem s kámošem. „Brácho, vyděláš nesmysl.“
„Takhle přede mnou o penězích už nikdy nemluv.“
Lidi na sockách myslí, že musí být cool.
Některý lidi nechci cool.
Nechci cool finančního poradce, cool právníka ani cool doktora.
Nechci od doktora slyšet: „Kámo, tvý rentgeny jsou mrtě zlý.“
Víte, komu chci svěřit důležitý aspekty svýho života?
Trapákům. Ti se mají starat o moje důležitý věci.
Mastná pleť, děsný oblečení, nulovej oční kontakt.
Se špetkou Aspergera. S lehkým nádechem.
Salt Bae, co dochucuje Aspergerem.
Ale chápu, proč chlapi propadli kryptoměnám.
A buďme upřímní, byli to jen chlapi.
Ženy nepodstupují finanční rizika, ale emocionální.
Řeknou vám: „Ne, neinvestovala jsem do bitcoinu, ale chodím s bubeníkem.
Chce poslat ženu k vodě.“
Chlapi propadli kryptu na sociálních sítích,
protože jim algoritmus ukazoval
„úspěšné investory“.
Jsou podnikavý, dřou a hrajou si na osobní kouče.
Říkám jim „tleskači“, protože začínají videa takhle.
„Nazdar!“
Jestli je vám míň než 30, měli byste vědět,
že v dějinách ještě nebyl nikdo, kdo by zatleskal
a řekl něco přínosného.
JFK nehlásal...
„Neptej se, co může tvá země udělat pro tebe.“
Martin Luther King neříkal: „Mám sen, brácho.
Lajkuj a odebírej.
Chceš slyšet víc o mých snech? Podpoř mě na Patreonu.“
Jednoho tleskače jsem sledoval.
Z nenávisti. Ne, že by na tom sešlo, ale...
Vidí se jako vlkodlaci.
Říkají si: „Asi jsem holt z jinýho těsta.”
Vždycky mají vlastní speciální systém, který ani nedává smysl.
„Uvažuju jako milionář.
Zasvětím vás do toho, co dělám. Koupil jsem pět ojetých aut.
Tankuju je sám a pronajímám je řidičům Uberu.
Na tom nejde prodělat.“
Pak samozřejmě ceny benzínu prudce vyskočí.
Ten chlap natáčí video z benzínky:
„Blbej systém.“
Jo, pitomče. Protože v ExxonMobil uvažujou
jako milionáři
už od roku 1881.
Tak to vypadá u chlapů na sociálních sítích.
Naopak ženské sociální sítě, to je spousta krásných smolařek...
ve velmi dramatické situaci.
Stojí proti celému světu.
Něco jako: „Když jsem začala svou cestu...“
Všechny jsou na cestách. Úplně všechny.
„Když jsem začala svou cestu,
nikdo ve mně nevěřil.“
Holky to nechápou. Ne, že by vám nikdo nevěřil.
Lidem zkrátka nezáleží na ničem jiným než na tom, co dělají sami.
Nikdo na vás nemyslí, neusíná s myšlenkou:
„Víš, kdo nikdy nerozjede firmu? Ta kráva Jessica. Dobrou.“
Jo.
Bohužel na sockách trávím dost času.
A chodil jsem s modelkou.
Sledoval jsem modelku. A...
Modelky se rády normalizují.
„Vím, jaké to je být obyčejný člověk,
protože jsem na druhým stupni taky byla ošklivá.“
Tak povýšený.
„Vím, jaké to je být obyčejný člověk...“
To je jako říct člověku bez nohy:
„Vím, čím si procházíte, protože mám občas mravence v noze.
Naprosto vám rozumím.“
Jo, je to dost pseudo-duchovní.
Často mluví o předcích.
„Musíme se modlit k předkům.
Musíme požádat předky o radu.“
Jestli jste černí, hnědí nebo domorodci, modlete se.
Ale běloši, vy se ke svým předkům
za žádnou cenu nemodlete.
Všichni moji předkové byli bezzubý, negramotný irský alkoholici
z úplně jiný doby,
na jejichž rady se rozhodně nemůžu spolíhat.
Poraďte. „Neklape nám to s přítelkyní. Co mám dělat?“
A oni: „Zavři ji do kůlny!
Shoď ji z útesu a sveď to na vítr.
To vždycky zabere.
Synku.“
Jo, algoritmus ženám rád vybírá
příspěvky o předcích.
A víte, jaké slovo rády používají?
To slovo na „T“.
To... Ta ho zná.
Víte, o jakým slově mluvím?
Trauma...
Možná si říkáte: „Je pokrytecký kritizovat ženy
mluvící veřejně o traumatech.“
Jo, pravda.
Když o nich mluvím já, je to jiný.
Já to dělám na Netflixu.
Ale některý holky melou kraviny. Sami to víte.
Všechno nemůže být trauma. Jakože pro ně je.
„Dneska jsem si ze Starbucksu odnesla obrovský trauma.
Celá se třesu.“
Jsi závislá na Adderallu, takže není divu.
Navíc pokud to zvládáte řešit na sockách,
nebude to trauma. Jen abyste věděly.
Trauma je fyzická věc. Fyzická.
Ne pocit, ale fyzická věc, která se vám stala
a která otřásla vaším tělem i duší tak, že to nedokážete zpracovat,
natož se o tom veřejně rozepisovat s nadpisy a hudebním doprovodem.
Dobrým příkladem traumatu je...
Druhá světová.
Naši pradědové bojovali ve druhé světové a nikdy to nezmínili.
Po návratu neříkali: „Zrovna jsem přijel z Německa.
Nebylo to dobrý.
Vtrhl jsem na pláže v Normandii a normálně jsem umřel.
Objevil jsem svůj spouštěč.
Spoušť.
Chcete slyšet můj lehce kontroverzní názor na Hitlera? Je toxickej.“
Nečekal jsem, že se kdy budeme chlubit traumaty.
O to víc mě překvapuje,
že se kultura sociálních sítí rozšířila k těm, co je nepoužívají.
Kámoš mi jednou říká: „Musíš se zaměřit na vděčnost.“
„Sbohem.“
Další zase: „Že tys měl všechno zadarmo?“
„Zavolám ti zpátky.“ Blokuju.
Já takhle nemluvím. A nebudu začínat ani s kamarády.
Že od toho kamarádi jsou? Ne, od toho máte prarodiče.
Dneska mi volala známá a řekla: „Asi mám debilní děti,
protože manžel je debil.“
Říkám: „Takhle vypadá přátelství.“
Nejste kámoši, dokud se oba nebojíte,
že utýct vaše zprávy na veřejnost, přijdete o práci.
To je přátelství, který si hýčkejte,
pečujte o něj
a který si radši zašifrujte.
Nechápejte mě špatně. Nejsem z těch, co říkají:
„Tahle země se řítí do záhuby. Zlatý starý časy.“
Ne, spousta věcí je oproti minulosti lepší.
Sourozenci, jsem nejmladší z deseti, vytahují televizní sledovanost
jako barometr toho, jak si země vede.
Říkali: „Na zdraví, M*A*S*H nebo All in the Family
sledovalo 50 milionů lidí.“
All in the Family sledovalo 50 milionů. Neměli nic jinýho na práci.
Buď All in the Family, nebo postávání na zahradě.
Nebylo co jinýho dělat.
A televize byla tehdy... Blázníte?
Televize nikdy nebyla lepší. A nikdy nebude lepší.
Jak se to pozná?
Že všechno zkoukneme na jeden zátah.
Jsme jako feťáci.
Ani jsem nevěděl, že to dělám.
Ale nedávno jsem koukal na Stranger Things,
pustil jsem si několik dílů za sebou
a po třetím na mě vyskočila hláška:
„Další díl za pět, čtyři, tři...“
Já na to: „Dělej, vole! Na tohle nemám čas.“
Přeskoč úvod! Nepotřebuju rekapitulaci. Teď jsem dokoukal třetí díl!
Vždyť víš, kdo jsem.
Dneska je líp.
Umíme řešit vraždy.
Tenkrát nedokázali... Mohli se opřít jen o otisky prstů
a dál byli bezradný.
Stačilo si vzít rukavice
a mohli jste vraždit třikrát, čtyřikrát týdně.
Bylo to takhle snadný.
Vrazi posílali pro zábavu
dopisy do novin.
„Drahá redakce, to jsem já, vrah.
Začínám se nudit, tak vám posílám nápovědu.
Co má čtyři nohy a miluje večeře? Stůl. Nashle u další vraždy.“
A stejně jim to prošlo.
Zodiac poslal novinářům tucet dopisů
a oni na to: „Ten chlap bude génius.
Musel mít palčáky nebo tak něco. Nevím, jak to dělá.“
Dneska je líp.
Lidi nad 40, odkývejte mi to.
Odkývejte, jak chaotickej a neuspořádanej svět býval.
Pamatujete na počátky sluneční ochrany?
Mládeži, nic takovýho nebylo.
Existoval opalovací olej,
kterej záhy nazvali „posledním pomazáním před rakovinou“.
„Pěkně dočerna.“
Běloši se tehdy škvařili.
Jako běloch jste poznali, že se máte vrátit domů,
když jste ucítili pečeni. A byli jste to vy.
A koho to nezajímá? Moje černý kamarády.
Snažím se jim to vysvětlit.
„Kámo, mám popáleniny druhýho stupně, puchýře.“
U bělochů je rakovina kůže 30krát častější než u černochů.
A oni na to: „Neale, nějak mi nejde se na to naladit.“
Začínám si uvědomovat... A bude to znít šíleně.
Ale když se nad tím zamyslíte, slunce je v podstatě něco jako
policie pro bělochy.
Jen si to vezměte. Pronásleduje nás všude, kam jdeme,
obtěžuje nás kvůli barvě pleti,
bezdůvodně zabíjí naše příbuzný.
Když řeknu černým kámošům,
že mi zabilo bratrance, zeptají se, co měl na sobě.
„Sakra.“
Dneska je líp.
Pravda, pro úzkost a depresi to neplatí.
Lidi z toho viní socky, nebo se aspoň snaží.
Já to na sítě nesvádím.
Víte, co viním? Dokumenty.
Je moc... Dřív jsme věděli kulový.
Bylo to skvělý. Ale jak se objevily dokumenty,
prozřeli jsme a máme se na hovno.
Před dokumenty se říkávalo:
„Velrybám se přece v SeaWorld líbí.“
Čtyři nejděsivější slova jsou:
„Viděl jsi ten dokument?“
Ať děláte cokoli, zaručeně vám to zkazí den.
Jím si takhle hůlkama a kámoš říká: „Viděls ten dokument o hůlkách?“
„Proč? Škodí životnímu prostředí?“
„Víc, než bys řekl. Pandy se s nima bodají.“
Říkám si: „Sakra.“
Dávejte pozor, co si pouštíte. Kvůli blbýmu dokumentu jsem vegan.
Kámoš mi tuhle poslal trailer. „To si pusť.“
Říkám: „Co to je?“ A on:
„Dokument o tom, jak jsou zubní pasty toxický.“
„Zapomeň. To si nepustím.“
Nechal jsem 180 dolarů v Costco za zásoby pasty
pro dalších pět generací mojí rodiny. Nevyhodím ji kvůli volovi,
co nám chce povědět o svojí šokující cestě se zubní pastou.
Nedávno jsem koukal na dokument o reklamě.
Víte, že se v mnoha zemích nesmí propagovat náboženství?
U nás jich běží přehršel. I když jsou k ničemu.
Nikdy jsem neřekl: „Mormoni, povězte mi víc.“
Ne, že by nefungovaly. Jen jsou špatně vymyšlený.
Efektivní propagace náboženství by měla vypadat takhle.
Znáte takové ty ofenzivní spoty politických kampaní?
Bývá to před volbami,
takové ty černobílé záběry se zlověstným hlasem.
Třeba: „Steve Jones je naprostej zmrd.“
Ale při loňských volbách starosty LA se to totálně zvrhlo.
„Rick Caruso chce přimět bezdomovce k prostituci.“
„Cože?
Poslouchám.“
Takhle by na to měla náboženství jít.
Měsíc by na sebe měli kydat hnůj
a pak budeme hlasovat.
Já vím, že není zrovna nejlepší doba vytahovat náboženský témata,
ale myslím, že tenhle vtip projde.
Rozumíme si?
První týden budou útočit židi na křesťany.
Ukážu.
Křesťanství slaví jen dva svátky ročně.
Judaismus má spoustu svátků.
Občas si je vymyslíme i den předem.
Když je někdo zpochybní, označíme ho za antisemitu.
Navíc Bůh uctívaný křesťany, Ježíš Kristus, byl Žid!
Proč se modlit k židovi, když jím můžete být?
Sponzorováno judaismem, ale neplatili jsme. Vlastníme stanici.
Není to nejdelší potlesk, ale no co.
A jestli vás štve, že židi provozují televizní stanice,
vymysleli je.
Začali s filmem, rádiem a potom s televizí. Je to jejich obor.
Taky si nestěžujete, že Italové mají pod palcem pizzu.
Druhý týden...
Katolíci útočí na muslimy.
Dejte mi šanci.
Ten vtip jsem psal před třemi měsíci. Svět byl jinej.
Muslimové se musí modlit pětkrát denně.
Katolíci se modlí, jen když je to obzvlášť důležité.
Jako u testu na pohlavní choroby.
Navíc muslimové nutí ženy chodit zahalené v burkách.
To by katolíci nikdy neudělali.
Učíme ženy hanbě hezky postaru,
psychologicky.
Islám navíc zakazuje alkohol.
Katolíci vám nalijí na mši.
Katolicismus, my se postaráme o chlast, vy o chlapečky.
Tak se mi to líbí.
Volby by mohl vyhrát ateismus. Je tu spousta ateistů, ne?
Sám jsem býval ateista.
Pak jsem se dal na ayahuascu a všechno se změnilo.
Oslovil mě Bůh.
Dokážu udělat ateismu sakra sexy reklamu.
Stačí mi 15 vteřin.
Černá obrazovka, bílé písmo.
Jsi liberál. Jsi vegan. Recykluješ.
Věříš v diverzitu, rovnost a začlenění. No tak!
Už takhle se povyšuješ nad ostatní. Chybí ti jen jedno!
Ateismus.
Když jsme u náboženství, zaznamenali jste ten dalajlámův průšvih?
Pokud ne, dalajláma dal francouzáka
osmiletýmu klukovi.
Já netušil, že je katolík. Vy jo?
Lidi vyšilují, když nějaká významná náboženská osobnost klopýtne.
Mě to nenaštvalo. Spíš se mi ulevilo.
Jestli je totiž dalajláma pedofil,
můžeme odhazovat odpadky, ne?
Ale chápu, proč to lidem vadí.
Lidi potřebují vůdce a spousta vůdců nebyla nikdy horší.
Náboženští vůdci jsou špatní, vedoucí firem jsou špatní,
političtí vůdci nejsou o nic lepší.
Nezdá se vám 91 obvinění trochu moc?
Čistě hypoteticky.
Trump byl shledán vinným ze sexuálního napadení.
Takže znásilnění.
A my celí otupělí říkáme: „Připište to na seznam.
Nechápeme, co se s naší zemí děje.“
Osobně jsem smířenej s tím, že Trump může pořád vyhrát.
Příštím prezidentem bude buď Trump z vězení,
nebo Biden z hospicu. Tak to prostě bude.
Byl shledán vinným ze znásilnění. Není to šílený?
Vím, znásilnění je poměrně těžký téma na stand-up.
Je to jako holokaust nebo otroctví.
Měli byste ho bagatelizovat ve špatném,
nebo zjednodušovat v dobrém?
Co zjednodušit v dobrém znásilnění? To dáme.
O znásilnění se nežertuje,
protože je to až na vraždu to nejhorší, co můžete někomu udělat.
A o vraždách žertujeme pořád.
Kámo, jestli přijdeš na moji show a sedneš si s holkou do první řady,
zabiju tě.
Jestli na moji show přijdeš v kulichu, zavraždím tě.
Ani v jednom případě jsem výhrůžku nemohl nahradit za znásilnění.
Táta vám nezavolá: „Přijdeš pozdě na máminy narozeniny,
a znásilním tě.“ To se nestane.
Každej film má v názvu nebo v zápletce zabití, smrt nebo vraždu.
Nikdy neuvidíte trailer na Johna Wicka 5
se zápletkou: „Znásilnili mu psa.
Teď je musí jednoho po druhém znásilnit on.“
Mám rád Kill Billa.
Znáte někdo Rape Billa? Já ne.
James Bond, Povolení znásilňovat. Kdo ho hrál? Craig?
Pamatujete na ten hit: „Raping Them Softly”?
Kámoš mi radil, ať ten vtip neříkám.
Ptám se proč?
„Protože podle mě je znásilnění horší než vražda.“
Já na to: „Znám spoustu lidí, co se zotavují ze znásilnění.
Ale neznám nikoho, kdo by se zotavil z vraždy.“
Až na jednoho týpka 2 000 let zpátky.
Byl to Ježíš Kristus a lidi o tom doteď tlachaj.
Byl mrtvej a pak říká: „Kecám! Jsem ti povědomej, sráči? Jo!
Měli jste mě znásilnit.“
Asi bych neměl takhle vtipkovat, ale říkali jste si o to.
Už to možná bylo moc. To je taky novinka.
Spousta politických, náboženských a korporátních lídrů a novinářů klopýtla.
Takže na komiky jsou kladený hrozně vysoký nároky.
Je to strašně divný.
Pamatujete, jak všechny zajímalo, jestli je Ellen milá?
Je Ellen DeGeneres milá?
Za A, Ellen je jedna z nejvtipnějších osob.
Za B, je tváří práv gayů.
V 90. letech měla coming-out v televizi,
načež ji vykopli, protože byla gay.
Ale o šest let později se vrátila jako hvězda.
Úžasný příběh, ale lidem to nestačí.
„Jo, ale je milá?“ To je tak dětinský.
Jako říct: „Je moje auto taky loď?“
Važ si toho, že máš auto, ty děcko.
„Je Ellen milá?“
Kolik milých leseb jste v životě potkali?
Nebývají zlý, ale veselý kopy taky ne.
Jsou jako veřejní obhájci. „Dostanu tě odsud.“
Měl jsem doma údržbáře.
Nebyl to můj osobní údržbář, našel jsem ho na Craigslistu,
a moc toho taky neudržel.
Když u mě byl už poněkolikátý, ptá se: „Znáte Kevina Harta?“
Říkám: „Jo, trochu se známe“ A on: „Je skromnej?“
„Jeremy, ty jsi údržbář a taky nejsi skromnej.
Tak proč by měl být on?“
Jako by se zeptal: „Je ten zakrslej miliardář skromnej?“
„Co myslíš, Jeremy?
Jak skromnej je podle tebe Kevin Hart na stupnici od Napoleona po Toma Cruise?
Kam bys zařadil malýho Kevina, pokud jde o ryzí pokoru?“
Komici teď mají polízanice kvůli řečem o právech transgender lidí.
Jak moc je naše společnost zkažená, když je zajímá názor klaunů
na tak vážný téma?
Proč o tom vůbec mluví?
„Ptal se na to někdo klaunů?“
Já mám na transgender problematiku dost kontroverzní názor.
Připravený?
Moc nad tím nepřemýšlím.
„Neale, jsi úzkoprsej?“ Ne, jen nemám čas.
O transgender lidech
přemýšlím asi stejně často jako o levorukých Filipíncích.
Nevadí mi. Doufám, že mají všechno, co potřebujou.
Když nějakýho potkám a natáhne ke mně levou ruku,
neřeknu: „Třesu jen pravačkama! Tahle ruka nevypadá pravá.“
Joe Rogan má tyhle polízanice pořád. Znám ho už 30 let.
Je skvělej, vtipnej. Vždycky na mě byl hodnej.
Během covidu měl malér. Pozval si antivaxery.
Když veřejně mluvíte o medicíně a vědě,
musíte je umlčet fakty.
Ale Joe řekl jenom: „Zajímavé.“
Měl z toho malér a lidi pak bojkotovali Spotify.
Spotify ho nepropagovalo ani nevyhodilo.
Řekli jen...
To bylo jejich oficiální vyjádření.
Byla by sranda, kdyby společnost podpořila
svoje kontroverzní umělce nebo mluvčí.
Jako když Jareda ze Subwaye...
zabásli. Byla by sranda, kdyby v Subwayi řekli:
„Jo, je to pedofil, ale fakt zhubnul.
Nic nám není do toho, jak spaloval kalorie.“
Rád provokuju.
Na Joeově podcastu je nejhorší, že je moc dlouhej.
Nikdy se mi tak nechtělo na malou jako při natáčení s ním.
Nevěřili byste. Neskutečně se to vleče.
Je logický, že mu to občas ujede.
Už jste někdy jeli autem čtyři hodiny do Vegas?
Po třetí hodině už nevíte, o čem nudou mluvit.
„Ojel bys soudkyni Barbaru? Ale popravdě.“
„Na charitu?“
Je divná doba na to být komikem.
Stačí vzít do ruky mobil a hned má někdo průšvih.
„Zřekl se Joe Rogan zodpovědnosti za své podcasty?“
„Dave Chappelle si koleduje svými řečmi o transgender.“
Já nevím. Samý těžký otázky.
Nešel jsem dělat komika, abych vynášel morální soudy nad kamarády.
Dělám komika, abych si ho mohl tajně honit před holkama.
Podpoříte mě, nebo ne?
Pochopili jste to?
Další problém je, že Joe je čím dál tím větší mainstream.
Kdybyste se mě zeptali v roce 2004,
kdo bude v roce 2024 nejvlivnější politickou osobností,
rozhodně bych netipnul moderátory The Apprentice a Faktoru strachu.
Teď je mainstream všechno.
Třeba i duševní zdraví.
Předtím o tom skoro nikdo nemluvil a teď je z toho hnutí.
ESPN neustále zdůrazňuje,
že je důležité dbát na psychickou pohodu sportovců.
Přál bych si, aby měli všichni psychickou pohodu.
Kromě sportovců.
Sportovci přece musí být totální cvoci, ne?
Víte, jak říkám sportovcům s vyrovnanou myslí?
Asistent trenéra.
Na který dokument o basketu jsme všichni během koronaviru koukali?
Poslední představení.
Přišel vám v něm Michal Jordan psychicky vyrovnanej?
Obří bejvák, jediná židle.
Co jsme díky tomu dokumenty zjistili?
Že Jordanovým koníčkem byl basket,
ale jeho vášní byla pomsta.
Poháněla ho. Jako všechny velikány.
Vyřizování účtů a vztek.
Tuhle v restauraci brečel malej kluk.
Táta mu říká: „Synku, v životě je nejdůležitější
si nikdy nic nebrat osobně.“
Říkám: „Pokud nechceš být nejlepší basketbalista všech dob.
Chceš si ročně vydělat 150 milionů pasivním příjmem
díky fotce z roku 1985, na který skáčeš? Dokonce i z tý tvojí siluety je poznat,
že seš naprostej psychouš,
a chceme tě mít na tričku a na botách.
A Mexičani tě z nějakýho důvodu chtějí mít na autě.“
Nikdo neví proč.
Bílý logo Jordan na pravý straně skla.
Ať tu záhadu vyřeší antropologové.
Všichni dobrý sportovci jsou na hlavu.
Tom Brady, skvělý příklad.
Viděli jste, jak ke konci kariéry běhal?
Jako by byl na záchodě a nechal mobil v pokoji vedle.
Zkusil odejít do důchodu.
Vydržel to deset dní.
Pak konečně řekl: „Ty dnešní děti...“
„Tati, pojď si házet míčem.“ On na to: „S váma? Zapomeňte.“
Nejlepší sportovci jsou nejvíc na hlavu. Michael Phelps.
Michael Phelps má 23 zlatých olympijských medailí.
Víte, kolik má druhý v pořadí? Osm.
Měl by být v polstrovaný cele.
Vždycky otevřeně mluvil o depresi,
což mě vůbec nepřekvapuje. Po svý první olympiádě,
kde získal pár zlatých, ho někdo vyfotil,
jak kouří trávu, a zatkli ho za řízení v opilosti.
Lidi o něj měli strach.
Já ne. Hezky si to ten maniak načasoval.
„Tenhle kluk miluje svou zemi.“
Mimochodem, nepostihuje to jen chlapy. Sportovkyně to mají stejně.
Třeba ty mladý gymnastky. Vždyť by to měli zakázat!
Je to šílenej sport.
„Rozběhneš se po páse,
bosá
a na sobě budeš mít plavky s flitrama.
A až se dostaneš na konec pásu...
dali jsme ti tam trampolínu.
A někdo tam nechal stůl, tak musíš...
Mimochodem, je ti 11, že jo?
Tak koukej doskočit rovně, ty malá svině.“
Ani to nezní jako sport.
Spíš jako kousky Jackass, který si můžou nacvičit dopředu.
„Jsem Johnny Knoxville a tohle je kladina.“
Přijde vám, že se krasobruslařky baví?
Mně ne.
Vypadají, že dost trpí.
Na všech závodech vypadají,
že je to poprvé, co jim někdo dovolil se namalovat.
A vůbec netuší, jak se to dělá.
Říkají si u toho: „Jako panenka.
Šok a hrůza.“
A co předvádí?
Točí se a pak se roztočí hrozně rychle,
až se z nich stane hologram.
Snaží se zastavit a předstírat, že právě necestovaly časem.
A když skončí,
musí sedět v kukani se svými únosci.
Kde...
V ruce drží kytky, který někdo natrhal u dálnice.
„Už můžu jít? Jsem volná?“
Během poslední olympiády jsem volal FBI. „Nepohřešují se nějaký holky?
Koukám, jak krasobruslí.“
Nejlepším sportovcům obvykle hrabe nejvíc.
Kyrie Irving.
Nejlepší rozehrávač.
Před pěti lety prohlásil, že je Země placatá.
Nenechal se očkovat, tak nemohl hrát.
A pak propagoval antisemitské video.
„Já věděl, že je dobrej. Ale takhle? Ty jo!
Asi se chce zapsat do síně slávy.“
V každým sportu je ten nejlepší magor.
Oscar Pistorius.
Pamatujete? Paralympionik.
Někdo se mě ptal: „Věřil bys, že zavraždil svou holku?“
Tak říkám: „Je to sprinter, co nemá nohy.
Věřil bych, že dokáže cokoli.“
Dennis Rodman.
Nejlepší doskakovač. Po konci kariéry se ho ptali:
„Chceš kámošit s Kim Čong-unem?“ „Že váháš.“
Lance Armstrong.
Toho ani nepovažuju za sportovce.
Podle mě je to zločinec, co našel kolo.
Vzpomeňte si na svou nejhorší lež.
A teď si představte, že s ní prodáváte náramky.
Máte můj obdiv, pane.
A nesmíme zapomenout na největšího maniaka,
jakého kdy kdo viděl.
Tiger Woods.
Viděli jste ten dokument?
Jmenoval se Tiger,
ale měli ho nazvat Golf a šuk.
Nedělal nic jinýho, než že hrál golf a šukal.
Když ho přistihli, řekli: „Přestaň šukat.“
On na to: „Dobře, ale teď mi ten golf půjde hůř.“
A měl pravdu.
Věděl, jak na to. Je to golf a šuk.
Není to golf a výchova rodiny.
Doslova...
Já věděl, že nezklame.
Před 20 lety jsem ho viděl na jedný akci.
Přišel s bodyguardama. Nebyli ani moc statný.
Byli to běloši v černých rolácích.
Šel z nich strach.
Tak se tam prochází
a najednou se zničehonic přiřítí nějakej Brit a volá: „Tigere!“
Bodyguardi ho okamžitě zneškodnili.
A já poznal, že je na Tigera spoleh, protože ten chlap ho prosil o pomoc
a on se ani nezastavil.
„Z toho nebude ani golf, ani šukačka.
Radši půjdu dál.“
Pečujte o své duševní zdraví. Zkuste terapie, léky... cokoli.
Ale kdyby to náhodou nepomohlo, nebojte.
Nejlepší věci, který nás na světě potkaly,
jsou dílem psychopatů a narkomanů.
Všechny vynálezy jsou dílem psychopatů a narkomanů.
Jako Sigmund Freud, co vynalezl terapii.
Závislej na koksu. Chlubil se tím ve svých knížkách.
Většina by se měla jmenovat Tohle má na svědomí kokain.
Úplně slyšíte, jak byl u psaní sjetej.
„Tak co dál?
Co tam napíšeme? Podle mě nám ženský závidí péra.
Jo, přesně. To je dobrý! Pecka!
Pecka.
Co dál? Podle mě chce každej chlap ojet svou mámu.
To si pište.
To bude tvý nejlepší dílo, vole!“
Poslyšte.
Bez kokainu by nebyla terapie.
Ten chlap zpopularizoval terapii jen díky koksu!
A dává to smysl, protože terapii by vymyslel jen sjetej.
„Pojď za mnou do ordinace a svěř se mi se vším.
Pověz mi o mámě, tátovi a o tom, co se ti v noci zdá.“
A po hodině vás vyhodí.
„Za týden tě čekám zas.“
Říkám vám, psychopati a narkomani.
Thomas Edison bral koks.
Bratři Wrightové pracovali v prodejně kol.
Nevím, jak vy, ale všichni prodejci kol,
co znám, by mi mohli prodat perník.
Nevím, jestli brali perník,
ale přišli s nápadem, co vymyslí jen člověk na drogách.
„Taky ti přijde, že umíš lítat?“
„Sejdeme se na pláži.“
Psychopati a narkomani. I moderní vynálezci.
Elon Musk. Nikdo ho nemá rád.
Založil PayPal a Teslu.
„Ale je to troll a hroznej táta.“
Říkám: „To můj taky. Nebojoval proti klimatický změně.“
Seděl jste někdy někdo v Tesle? Kámoš mi ji jednou půjčil.
Smíchy jsem vyprsknul, jak je rychlá.
Celej život jsem trpěl klinickou depresí a bral na ni desítky léků.
Po 13 vteřinách v Tesle jsem až do smrti vyléčenej.
O něm jsem taky věděl, že nezklame. A to už kdysi dávno.
Jednou přišel do Comedy Store.
Vypadá to tam podobně jako tady.
Seděl v koutě a ani jednou se nepodíval na pódium.
Žij trochu, ty zasranej maniaku.
Amadeus tamhle v rohu...
Paráda.
Se špetkou Aspergera. S lehkým nádechem.
Billa Gatese přistihli, jak podvádí svou ženu po e-mailu.
To on sám e-mail vymyslel!
Psychopati a narkomani.
Z převážný většiny jim vděčíme i za kulturu.
Muzikanti, hlavně rockeři, mají miliony historek o drogách.
Četl jsem autobiografii Keitha Richardse.
Taky byly pěkný fetky. Stouny tolikrát obvinili z držení drog,
že jim kvůli turné po Americe
sehnali doktora, aby jezdil s nima
a každý den je testoval na drogy.
Vydržel to šest týdnů než... hádáte správně,
začal taky brát kokain. Jejda!
Z lovce upírů byl najednou upír.
Rock je šílenej. Samej psychopat a narkoman.
Hip-hop.
Znáte někoho střízlivýho, kdo by vydával podobný zvuky?
Zavoláte mámě takhle při neděli a ona:
Snoop Dogg, jeden z nejlepších bavičů všech dob,
hiphopová legenda, je taková fetka,
že v jistou dobu začal přidávat ke všem slovům „izzle“.
Nikomu to nebylo divný. „Odvezeme ho do špitálu?“
„Půjdeme do studia, ať se předvede.“
Snoop nejspíš vůbec nevnímá.
„Fizzle jizzle wizzle bizzle.
Bow wow wow, fizzle jizzle bizzle wizzle.
„Skechers, chci dělat reklamu Skechers. Bow wow wow fizzle.
Co mít show s Marthou Stewart?“
A on si přitom myslí, že je to Ellen. Je mimo.
Kendrick Lamar.
Skutečný génius, že?
Zpívejte se mnou, pokud to znáte.
Kdyby spolu Pirus a Crips vycházeli,
nejspíš by mě ke konci týhle písničky zastřelili.
Jako by bylo proti mně celý město. Pokaždý, když jdu po ulici, slyším...
Jak můžete vymyslet...
...střízlivý? To nikoho nenapadne.
Můžete být v přístavu, projít kolem čtyř jachet,
a stejně vás nenapadne...
Toho Pulitzera dostal zaslouženě.
Asi si říkáte: „Neale, psychopati a narkomani?
Jsou všichni komici taky psychopati a narkomani?“
Zatím jo.
Projdeme si to. George Carlin, narkoman.
Richard Pryor, narkoman. Bill Cosby, škoda mluvit.
Lenny Bruce, narkoman. Mitch Hedberg, John Belushi, narkomani.
John Mulaney mi řekl, ať vám připomenu, že je narkoman.
To jsou jen narkomani, o kterých víme.
Pak tu jsou alkoholici. Na ty nemáme čas.
Co duševní poruchy?
Mark Twain, bipolární.
Taylor Tomlinson, taky bipolární.
Já mám depky, Sarah taky. Rodney Dangerfield je měl.
Joan Rivers měla depky.
Howie Mandel má nejhorší případ OCD, o jakým jsem kdy slyšel.
Chris Rock trpí neverbální poruchou učení.
Jim Jefferies...
Nevím, co má Bill Burr za problém,
ale už 20 let na mě pokaždý ječí, jakmile mě vidí.
Lidi, co v něčem vynikají,
jsou optimalizovaný jen pro tu jedinou věc a žádnou jinou.
Jako když si ve hře zakládáte postavu.
Máte 100 bodů a rozdělujete je
mezi obratnost, mušku a rychlost.
To samý dělá Bůh,
ale občas to posere.
Jako když tvořil Woodyho Allena...
ptali se ho: „Bože, kolik mu dáme bodů pro vtipy a filmařinu?
„To je fuk. Třeba 100.“
Ale to nezbydou žádný body na neojíždění vlastní rodiny.
Bůh na to: „Jak zlý to může být?“
O 70 let pozdějc se ho anděl ptá: „Viděls ten dokument?“
A Bůh: „Kurva!“
Mně jde tohle, zato ale nejsem dělanej na vztahy.
A až nedávno mi došlo proč.
Vztahy mi nejdou, protože mám plnou hlavu tady toho.
Mám partnerku,
řešíme úplně normální věci jako všechny páry.
Řekne: „O víkendu bychom měli jet za mou mámou.“
„Náboženství by na sebe měla kydat hnůj.“
A ona: „Co pak zajít do antiku?“
„Slunce je pro bělochy jako policie.“
„Ty mě neposloucháš.“ „Ale poslouchám.“
Zkoušeli jste někdy s někým chodit?
Je to sakra náročný.
Dvacátníci, zatleskejte.
Vysvětlím vám, jak budou vypadat vaše vztahy.
Ve 20 začínají opravdový vztahy.
Dojde vám, že trpíte emočními problémy.
Ve 30 si řeknete: „Musím vyřešit svoje emoční problémy.“
Ve 40 si řeknete: „Škoda, že jsem nikdy nevyřešil...
svoje emoční problémy.“
Ženský a chlapy mají málo společnýho.
Líbí se mi páry, co mají jedno společný.
A zkouší, kam až to dotáhnou.
Jako když jdou na Comic-Con převlečený za orka a orkyni.
Nebo třeba vzpěračský páry,
co se promenádujou jako vysolárkovaný opice.
„Pojď domů, ať si zas můžeme pokecat o kuřeti s brokolicí.“
Přál bych si, abychom měli víc společnýho.
Občas si na seznamce zakrývám obličeje, ať vím, jakou mají povahu.
Jedna holka tam měla napsáno: „Mám ráda SoulCycle, červený víno,
západy slunce a boží playlisty.“
Tak si říkám: „Být to chlap, přejedu ho.“
Pak zjistím, že je krásná. „Asi to je ta pravá.“
Je to těžký. Vztahy jsou náročný.
Třeba je to mnou, protože řeším hlavně vtipy
a pak mi vadí maličkosti. Kdo ví?
Miloval jsem jednu holku. Už jsme spolu nějakou chvíli byli.
Byli jsme zamilovaný.
Měla letět do Singapuru, ale pak Putin napadl Ukrajinu.
Zavolala mi: „Bojím se, že to bude mít vliv na ten můj výlet.“
Tak říkám: „Nebude.“
Ale ona: „Všichni v Malibu to říkají.“
„Zlato, život poblíž pláže
ti nejspíš zpomaluje mozek.
Pokud neletíte přes Kyjev,
nemusíš se bát.“
Řekla mi: „Jdu to položit.“
„Proč?“ „Nepodporuješ moje obavy.“
O tom jsem nikdy neslyšel.
„Chci, abys podpořil moje obavy.“
Tak já: „Dobře, odteď je budu podporovat.”
No nic. O asi osm dní později
ležíme v posteli a dole se ozvou zvuky.
Podívá se na mě a říká: „Mám strach.“
Tak se na ni podívám a řeknu: „To bys měla.
Protože to je obr
a vsadím se, že mě ojet nechce.
Cítíš, jak tě podporuju? Jsi ráda?“
Vztahy mají spoustu překážek.
Třeba nemůžeme napřímo mluvit o sexu.
Nemůžeme říct: „Sex?“
Musíte se spokojit s narážkama
Po dobu šesti hodin.
Asi takhle...
„Kdovíproč mě baví za všechno platit.“
Proč prostě nemůžeme normálně mluvit
o tom nejdůležitějším pro náš druh?
Když chci jít s kámošem na oběd, řeknu: „Jdeme jíst?“
Nevytáhnu z kapsy lžíci se slovy...
„Co ti to připomíná?“
A pak máme sex
a všichni víme, že vaše orgasmy nejsou lineární.
Chlapi, něco jsem se o ženských naučil.
Snažit se přivést ženu k orgasmu je jako objednat si Uber.
Otevřete aplikaci, zmáčknete tlačítko
a řeknete si: „Bude za sedm minut.“
Uběhne pár minut. „Bude za dvě minuty.
Ukazuje mi to autíčko. Super.“
Po nějaké době si říkáte: „Bude za pět minut?
Proč se to auto točí dokola?
Cože? Jízda zrušena?
Snad mi to nezkazí hodnocení.“
Smůla.
Jo. Nechci si stěžovat na ženský orgasmus.
Ženy jsou tak empatický, až je to neuvěřitelný.
Jsou tak empatický, že budou empatický,
i když se uděláme my.
Chlapi budou mít svoje klasický záškuby jak po taseru...
„Vždyť nekladu odpor!“
Ženský jsou tak empatický, že se budou třást s náma.
„Abys nebyl u toho záchvatu sám.“
Já to mám úplně naopak.
Když je ženská na mě a má orgasmus, říkám si: „Opovaž se pohnout.“
Jako by bych v pokoji s grizzlym. „Nedívej se jí do očí.
Ať si to užije.“
Už můžu?
Tak jo, musíme končit.
Co nejhezčího vám kdy po sexu kdo řekl?
Vsadím se, že vás trumfnu.
Lepší pochvalu v životě jsem neslyšel.
Řekla mi: „Neale,
šukáš, jako bys byl švorc.“
Potíž byla v tom, že když mě pak zvala k sobě,
musel jsem se naladit, že jsem švorc.
Jezdil jsem k ní busem.
A celou cestu jsem seškrabával losy.
Volal kámošům přes Cricket Wireless.
A taky je třeba říct, že šlo o sex.
Nejsem moc důslednej.
Občas šukám, jako bych byl švorc,
jindy šukám, jako by mi děda odkázal balík.
Ještě mám jeden kompliment.
Dámy, zkuste se z toho něco přiučit.
Řekla mi: „Víš, co je na tobě skvělý?
Když řeknu, že budu, pokračuješ v tom, co děláš.“
Spousta chlapů netuší, proč tleskáte.
Chlapi, pokračujte v tom,
co děláte.
Stejný úhel, stejný rytmus, stejná síla.
Pokračujte v tom,
co děláte.
Stejný úhel, stejný rytmus, stejná síla.
Když ženská řekne, že už bude,
chlap si pomyslí: „Zkusím vývrtku.“ Idiot jeden!
Pokračujte v tom,
co děláte.
Stejný úhel, stejný rytmus, stejná síla.
„Jak si to mám pamatovat?“
ÚRS.
Chcete šukat, jako byste byli švorc?
Chcete se naučit šukat, jako byste byli švorc?
Už musím jít. Moc vám děkuju.
Překlad titulků: Anna Farrow