Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Якщо ви дивитеся це, бо подивилися інші мої випуски на Netflix,
де я говорив про свою депресію,
і ви хотіли підтримати попутника,
у мене жахливі новини.
Я почуваюся прекрасно.
НІЛ БРЕННАН: ШАЛЕНО ДОБРЕ
Складно зрозуміти, як починати ці випуски, тому я намагався залучити ШІ.
І щодня я звертаюся до ChatGPT
і пишу «вступна репліка для комедійного шоу».
Хай там як, сьогоднішня вступна репліка:
«Добрий вечір, сцикуни».
Скажіть, дивно? Трильйон доларів на глибоке навчання.
Це всі опубліковані книги, усі промови. І я отримую це.
Я запитав: «Точно?» «Промов це, сцикуне». «Ну добре».
То що ви за люди? Ви в крипті?
Я пропускаю потяг із криптою. Може, це кепське рішення.
Запитують: «Куди вкладаєш гроші?» У банк. Замовкни.
Я ніколи раніше не грав проти валюти.
Я ніколи не думав: «До біса песо!» Я не...
Для мене біда з криптовалютою в тому, що всі, хто мені розповідав про неї,
ніколи раніше й не заїкалися про фінанси.
«Ти не був діджеєм позавчора? Чому ти це кажеш?»
Якось друг сказав: «Старий, ти сильно наваришся».
Я сказав: «Ніколи не говори зі мною так про гроші».
Соцмережі нав'язують, що треба бути крутими.
Декому це не личить.
Мені не потрібен крутий фінансист, крутий юрист, крутий лікар.
Я не хочу, щоби мій лікар казав: «Старий, лажовий рентген». Я не хочу...
Знаєте, хто має займатися важливими аспектами життя?
Ботани. Ось хто має займатися важливими аспектами життя.
Жирна шкіра, нікчемний смак в одежі, жодного зорового контакту.
І дрібка синдрому Аспергера. Лише дрібка.
Солт Бей, але синдромом Аспергера.
Але я розумію, чому хлопці повелися на криптовалюту.
І будьмо відверті, лише хлопці.
Жінки не ризикують фінансами, жінки ризикують емоціями.
Кажуть: «Ні, я не інвестувала в біткойн, та я зустрічаюся з барабанником.
Я практично єдина в нього».
Так, хлопці повелися на крипту в соцмережах,
бо в хлопчачих алгоритмах є такі собі чуваки,
так звані «підприємці-впахувачі».
Вони обожнюють впахувати й пітніти. Це персональні тренери.
Я називаю їх «плескачі», бо вони починають свої публікації отак.
Як воно, хлопці?
Агов, якщо вам менш як 30, мушу сказати,
ніхто ніколи не плескав і не казав потім нічого блискучого в історії людства.
Кеннеді не робив отак...
«Не питай, що твоя країна може зробити для тебе».
Мартін Лютер Кінг не робив... «У мене була мрія, старий».
МЛ
«Лайкни й підпишися.
Аби дізнатися більше про мрії, підтримай на Patreon».
Я слідкував за одним таким.
Я хейтив його. Це не має значення, але...
Вони думають, що вони перевертні.
Вони кажуть: «Схоже, я не такий, як усі».
У них завжди особлива система, яка є цілком безглуздою.
Вони кажуть: «У мене мислення мільйонера.
Я розкажу вам, що я роблю. Я щойно придбав п'ять вживаних авто.
Я сам їх заправляю, здаю в оренду водіям "Убер",
на цьому не прогоріти».
А тоді ціни на паливо злітають.
І він знімає відео на заправці:
«Система — відстій».
Так, дурню, бо в «ЕксонМобіл» це
мислення мільйонера
з 1881-го.
Отакі хлопчачі соцмережі.
А жіночі соцмережі — це просто купа красивих невдах...
які є частиною чогось драматичного.
Увесь світ проти них.
Вони кажуть: «Коли я почала свою подорож»
Вони всі в подорожі. Усі до останньої.
Вони такі: «Коли я почала свою подорож,
ніхто в мене не вірив».
Вони не розуміють. Річ не в тому, що у вас не вірять.
Усім начхати на те, що хтось робить, окрім них самих.
Ніхто не думає про вас, не засинає з думкою:
«Знаєш, хто ніколи не відкриє бізнес? Ця сучка Джессіка. Добраніч».
Так.
На жаль, я часто залипаю в соцмережі.
І я зустрічався з моделлю.
Я слідкував за моделлю. І...
Моделі люблять намагатися нормалізувати себе.
«Я знаю, як це — бути пересічною людиною,
у мене був незручний період у початковій школі».
Дуже поблажливі.
«Я знаю, як це, бути звичайною людиною, бо...»
Усе одно, що я скажу людині з ампутацією:
«Я знаю, що ти переживаєш, бо в мене нога іноді німіє.
Я розумію тебе. Те ж саме, те ж саме».
Так, це все дуже псевдодуховно.
Багато розмов про предків.
«Треба молитися предкам.
Треба попросити у предків поради».
Якщо ви чорний, коричневий або корінне населення, моліться своїм предкам.
Білі, ні за яких обставин не моліться своїм предкам.
Усі мої предки були беззубими ірландськими неграмотними алкоголіками-маніяками
із зовсім інших часів,
до чиїх порад мені нізащо не варто прислухатися.
Я можу сказати: «З дівчиною проблеми. Що мені робити?»
І вони такі: «Замкни її в сараї!»
«Зіштовхнути зі скелі й звинувать вітер.
Це завжди спрацьовує.
Хлопчику мій».
Так, у дівчачих алгоритмах люблять говорити про предків.
І знаєте, яке слово вони люблять вживати?
Слово на «Т».
Знаєте... О, вона вшарила.
Ти знаєш, про яке слово я кажу.
Травма...
Скажете: «Ніле, це лицемірно з твого боку —
критикувати жінок, які говорять про травму на загал».
Так, слушно.
Та коли я говорю про травму, це інше.
Це на Netflix, чорт забирай.
Так, але знову ж таки, деякі із цих дівчат тупо брешуть. Це очевидно.
Це не може бути травма. Для них усе — травма.
Кажуть: «Сьогодні в "Старбаксі" мене так травмували.
Мене просто трясло».
Ну, ти залежна від аддераллу, тож це не дивно.
А ще, якщо ви можете говорити про це в соцмережах,
скоріш за все, це не травма! Аби собі знали.
Травма — це фізична штука. Фізична.
Не вайб, а фізична штука, яка трапляється з людиною,
яка настільки разить тіло й дух, що людина не знає, як це пережити,
не те що говорити про це в соцмережах з титрами й музикою.
Хорошим прикладом травми може бути
Друга світова.
Прадіди воювали в Другій світовій, та ні разу про це не згадували.
Вони не казали після повернення: «Словом, був я в Німеччині.
Там було не ОК.
Я штурмував пляжі Нормандії, і я буквально помер.
Знаєте, що мене тривожить?
Тривога.
А ще маю трохи суперечливу думку:
Гітлер? Токсичний».
Дивно, бо я не очікував хизування травмами.
Мене ще більше дивує те,
що культура соцмереж поширилася на людей, яких там навіть немає.
Якось друг сказав мені: «Зосередься на вдячності».
Я такий: «Щасливо».
Інший сказав: «Цінуй те, що маєш». «Я зараз передзвоню». І блокую назавжди.
Я так не розмовляю. Не таке в мене спілкування з друзями.
Хтось скаже: «Для цього й існують друзі». «Ні, для цього є дідусі й бабусі».
Мені сьогодні хтось сказав: «Думаю, мої діти тупі,
бо мій чоловік тупий».
Я сказав: «Оце я розумію дружба».
Ви не друзі, якщо не хвилюєтеся,
що якщо ваші листування стануть публічними, ви обоє втратите роботу.
Оце дружба, і ви маєте її цінувати,
і плекати її,
і вам варто її зашифрувати, мабуть.
І не зрозумійте неправильно. Я не з тих, хто каже:
«Ця країна котиться в пекло, раніше все було краще».
Ні, зараз багато чого краще, ніж було раніше.
Я наймолодший із своїх десяти братів і сестер. Вони вважали рейтинги ТБ
мірилом доброустрою країни.
Вони казали: «50 мільйонів осіб дивилися "Будьмо",
чи "Польовий шпиталь", чи "Усі в родині"».
Та п'ятдесят мільйонів дивилися це,
бо не було чим зайнятися.
Або дивишся «Усі в родині», або йдеш стояти у дворі.
Не було більше занять.
Телебачення було... Ви що, здуріли?
ТБ ніколи не було кращим. Воно ніколи не стане кращим.
ТБ хороше, якщо ми залипаємо в нього.
Це як наркоманське слово, розумієте?
До недавнього часу я навіть не здогадувався, що я можу залипати.
Я дивився «Дивні Дива»,
я подивився кілька серій поспіль,
і після третього вилізло таке віконце.
Типу: «Наступна серія через п'ять, чотири, три...»
І я такий: «Швидше, паскудо. У мене немає стільки часу».
Геть вступ! Я все пам'ятаю. Я щойно подивився три серії!
Чорт, ти знаєш, хто я!
Усе стало краще.
Тепер ми можемо розкривати вбивства.
Раніше це було не... Лише виявляли відбитки пальців
і все, глухий кут.
Треба було лише надіти рукавички,
і ти міг убивати день за днем за бажання.
Ось як легко було вбити когось.
Убивці писали листи в газети
заради розваги!
Щось типу: «Люба газето, це я, убивця.
Стає трохи нудно, тож ось підказка.
Хто має чотири ноги й любить вечерю? Стіл. До наступного вбивства».
І їм все одно все сходило з рук! Зодіак написав дюжину листів газеті,
і поліція думала собі: «Це якийсь геній.
Мабуть, був у рукавичках. Не знаю, як він це робить».
Зараз усе краще.
Люди за 40, підтримайте мене.
Підтримайте щодо того, яким неохайним і неорганізованим був світ.
А пам'ятаєте бум протисонцевого крему?
Молодь, протисонцевого крему не існувало.
Існувала олія для засмаги,
а наступного тижня нам сказали: «Це мастило для отримання раку.
Укривайтеся цілком».
Білі люди спікалися, я вам кажу.
Білі виходили надвір. І було ясно, що час повертатися,
коли звучало: «А чому м'ясом запахло?» Це були ви.
Знаєте, кому байдуже? Моїм чорним друзям.
Я намагаюся сказати їм.
Я кажу: «Чуваче, у мене опіки другого ступеня, аж бульки».
Білі хворіють на рак шкіри в 30 разів частіше, ніж чорні.
Мої чорні друзі кажуть: «Ніле, мені якось трішки байдуже до цього».
Я починаю усвідомлювати... Це прозвучить дико.
Але якщо подумати, то сонце — це поліція для білих.
Вдумайтеся. Воно скрізь переслідує нас,
не дає нам жити через колір нашої шкіри,
безпідставно вбиває наших братушок.
І коли я кажу чорним друзям,
що сонце вбило рідного, я чую: «А що на ньому було?»
Я такий: «Бляха!»
Усе краще.
Депресії і тривожності побільшало.
Люди звинувачують соцмережі, або намагаються.
Я не звинувачую їх у нашій тривожності й депресії.
А що ж тоді?
Документалки.
Ми нічого не знали. Було чудово.
З'явилися документалки, і ми пізнали всіляке, життя стало гіршим.
До них ми казали: «Так, кит хоче бути в парку розваг. Так!»
Найстрашніша фраза в англійській мові — це:
«Бачив ту документалку?»
Що б ви не робили, вам це зараз зіпсують.
Я їв паличками. Друг питає: «Бачив документалку про палички?»
Я такий: «А що? Вони шкідливі для довкілля?»
«Усе значно гірше — панди ними заколюють одна одну».
Я такий: «Бляха-муха».
Будьте обачні з документалками. Я веган, бо подивився не ту документалку.
Друг скинув трейлер: «Маєш подивитися це».
«Про що там?» Він каже:
«Це документалка про те, що всі зубні пасти токсичні».
«У сраку це. Не дивитимуся».
Я щойно затарився зубною пастою на 180 доларів,
щоби вистачило на п'ять поколінь моєї родини. Я не викидатиму її,
бо якийсь дурень каже: «Моя історія про зубну пасту вас шокує».
Нещодавно я дивився документалку про рекламу.
Ви знаєте, що в багатьох країнах заборонено рекламувати релігію?
У нас тьма реклами про релігію. Не думаю, що дієва.
Ніколи не думав: «Святі останніх днів, я слухаю». Це...
Я думаю, що це може спрацювати. Просто зараз неправильно рекламують.
Ось як, я вважаю, слід робити релігійну рекламу.
Знаєте реклами-напади на політичні кампанії?
Під час виборів з'являється така реклама —
чорно-білий запис і зловісний голос за кадром.
Типу: «Стів Джонс — повний засранець».
Але для Лос-Анджелеса попередні вибори мера були просто дикі.
Казали: «Рік Карузо хоче зробити бездомних секс-працівниками».
«Що?
Я слухаю, продовжуйте».
Ось що слід робити релігіям, як на мене.
Робити реклами-напади одне на одного десь протягом місяця,
а тоді ми голосуємо.
Знову ж таки, у нас не найкращий клімат
для теми релігії,
але, думаю, ми переживемо цей жарт.
Розумієте?
На першому тижні євреї роблять рекламу-напад на християн.
Дочекайтеся.
У християнстві лише два свята на рік.
У юдаїзму купа свят.
Іноді ми вигадуємо їх напередодні свята.
Якщо хтось почне розпитувати, ми скажемо, що вони антисеміти.
Крім того, бог у центрі християнства — Ісус Христос — був євреєм!
Навіщо молитися єврею, коли можна бути ним?
Рекламу оплачує юдаїзм, але ми не платили, бо ми керуємо мережею.
Це не великі овації, але все ж.
І якщо ви сердитеся, що євреї керують телеканалами, то знайте,
вони їх винайшли.
Вони запустили кінобізнес, потім радіо, потім телевізійний бізнес. Усе заслужено.
Це все одно, що скаржитися: «Італійці торгують салямі!»
Тиждень другий...
Католики нападають на мусульман.
Вислухайте.
Я писав цей жарт три місяці тому, зовсім інший світ.
Мусульмани мають молитися п'ять разів на день.
Католики — лише тоді, коли дуже треба.
Наприклад, при перевірці на ЗПСШ.
І мусульмани змушують жінок носити паранджу, яка закриває все тіло.
Католицтво ніколи б цього не зробило.
Ми вчимо жінок соромитися старомодним способом, психологічно.
Ще іслам забороняє алкоголь.
Католики подають це питво на месі.
Католицтво — ми принесемо випивку, а ви приведіть хлоп'ят.
Оце я розумію. Ага.
Атеїзм може перемогти на виборах. Тут багато атеїстів, правда?
Раніше я був атеїстом,
а потім я пив багато аяваски, і це змінилося.
Бог піймав мене за шкварки.
Я можу створити до біса ефективну рекламу атеїзму.
Мені потрібно секунд 15.
Чорний екран, білий шрифт.
Ти ліберал. Ти веган. Ти переробляєш.
Ти віриш у різноманітність, справедливість і інтелект. Ну ж бо!
Ти вже гадаєш, що кращий за всіх. Заверши справу!
Атеїзм.
До речі, бачили, що Далай-лама встряг у халепу кілька місяців тому?
Якщо ви не знаєте, Далай-лама зализався
з восьмирічним малим.
Я не знав, що він католик. Ви це знали?
Люди засмучуються, коли важлива релігійна постать так дає маху.
Я зовсім не засмутився. Я відчув звільнення.
Якщо Далай-лама педофіл,
то нам можна смітити. Розумієте мене?
Але я розумію, чому засмучуються.
Людям потрібні лідери, а багато лідерів гірші, ніж будь-коли.
Релігійні лідери погані, корпоративні лідери погані,
політичні лідери здаються доволі поганими.
Хіба 91 обвинувачення — це не багато?
Просто гіпотетично.
Трампа визнали винним у сексуальному насильстві.
Зґвалтуванні.
А нам усім так байдуже, що ми: «Додавай до списку.
Ми не знаємо, що коїться з країною».
Я цілком змирився з тим, що Трамп може перемогти.
Наступним президентом буде або Трамп з в'язниці,
або Байден із хоспісу. Саме так і буде.
Його визнали винним у зґвалтуванні. Хіба це не божевілля?
І я знаю, що зґвалтування — складна тема для жартів.
Це як Голокост чи рабство.
Якщо згадати про це, ви це применшуєте в поганому сенсі
чи баналізуєте в хорошому сенсі?
Спробуймо баналізувати зґвалтування. Гадаю, вийде.
Ми ніколи не жартуємо про зґвалтування,
бо це найгірше, що можна з кимось зробити, окрім убивства,
а про вбивство ми жартуємо без упину.
Якщо ти прийдеш на моє шоу й сядеш у першому ряду зі своєю дівчиною,
я тебе вб'ю.
Якщо вдягнеш шапку на моє шоу, я тебе вб'ю на місці.
Я не можу замінити це на «зґвалтую».
Тато не скаже: «Якщо ти спізнишся на день народження мами,
я тебе зґвалтую». Неможливо.
У кожному фільмі є «убити, смерть, різанина» в назві, у сюжеті.
Ви ніколи не побачите трейлер «Джона Віка 5»:
«Вони зґвалтували його собаку.
А тепер одного за одним він має зґвалтувати їх».
«Убити Білла» крутий. Бачили «Зґвалтувати Білла»? Не пригадую.
Джеймс Бонд, «Ліцензія на зґвалтування». Денієл Крейґ, так?
Пам'ятаєте чудову пісню «Ніжно їх ґвалтую»?
Подруга сказала, краще так не жартувати.
Запитую: «Чому?» Каже: «Зґвалтування гірше за вбивство».
Я подумав: «Багато людей переживають зґвалтування.
Я не знаю нікого, хто оговтався би після вбивства».
Гаразд, один чувак 2 000 років тому,
Ісус Христос, і люди досі торочать про нього.
Він був мертвий, а тоді сказав: «Сюрприз! Не забули, виродки? Так!
Краще би зґвалтували».
Слухайте, мабуть, цей жарт зайвий, але, на жаль, він ґвалтівливий.
Може, для когось це занадто. Це нова штука, бо так багато
політичних, релігійних, корпоративних лідерів і журналістів
упали, тож тепер від коміків вимагають цього неймовірно високого стандарту.
Це так дивно!
Пам'ятаєте, коли всі ходили й казали: «А Еллен хороша?»
Еллен Дедженерес хороша?
Еллен — одна з найсмішніших людей. Це по-перше.
По-друге, вона ікона захисту прав гомосексуалів.
Вона зізналася на ТБ у 90-х, її вигнали за те, що вона лесбіянка.
Повернулася за шість років, і підкорила всіх.
Це дивовижна історія, але людям цього замало.
Вони такі: «Так, але чи хороша вона?» Це так по-дитячому.
Це як сказати: «Моє авто — це ще й човен?»
Просто цінуй, що в тебе є авто, дитино.
А ще: «Еллен хороша?»
Скільки хороших лесбіянок ви знаєте?
Вони не бувають злими, але й не пухнастими.
Вони як громадські захисники. «Ми витягнемо тебе звідси».
Якось майстер робив дещо в мене.
Він не був «моїм майстром», я знайшов його на Craigslist,
і він був не дуже майстерний.
Він приходив до мене й запитував: «Знаєте Кевіна Гарта?»
Я казав: «Я трохи знаю Кевіна». А він: «Він скромний?»
Я сказав: «Джеремі, ви майстер, і ви не скромний».
Чому він повинен бути?
Ви запитуєте мене: «Ніле, цей 160-сантиметровий мільярдер скромний?»
«А самі як думаєте?»
Наскільки скромний Кевін Гарт за шкалою від Наполеона до Тома Круза?
«Куди можна втулити маленького Кевіна з погляду чистої скромності?»
У коміків завжди проблеми, коли вони говорять про права трансгендерів.
Наскільки гнила решта суспільства, що ми говоримо про серйозну проблему,
а люди питають: «А що думають клоуни?» А до чого це?
«Хтось питав про думку клоунів?»
У мене досить суперечлива думка про трансгендерів.
Ви готові?
Я нечасто про них думаю.
«Ніле, ти святенник?» Ні, я зайнятий.
Я думаю про трансгендерів
так само як і про філіпінців-ліваків.
Я не гніваюся. Сподіваюся, отримають усе необхідне.
Якщо я зустріну такого й він захоче потиснути ліву руку,
не скажу: «Тільки права! Я не визнаю цю руку за руку».
Джо Роґан постійно влипає в щось. Ми знайомі 30 років.
Чудовий, милий, смішний чувак, завжди був люб'язним до мене.
Він влип під час пандемії, бо запрошував антивакцинаторів,
і якщо публічно говорити про медицину й науку,
потрібні факти, а Джо просто казав: «О, а це цікаво».
Він влип, і люди бойкотували «Спотіфай»,
і через це «Спотіфай» не просував його.
Вони такі...
Це була їхня офіційна корпоративна заява. Типу...
Було б смішно, якби корпорації підтримували
своїх суперечливих артистів чи представників.
Як коли Джареда із «Сабвей»...
засадили. Розумієте мене? Якби «Сабвей» сказав:
«Так, він педофіл, але він схуд.
Ми не знаємо, як він спалив калорії, це не наша справа».
Я поганець.
Проблема з подкастом Джо в тому, що він задовгий.
Найбільше я терпів до вбиральні на тих подкастах.
Це неймовірно. Вони дуже довгі.
Звісно, він час від часу каже щось не те.
Ви їздили чотири–п'ять годин, як-от у Вегас?
І на третій годині ви чіпляєтеся за кожне слово.
«Ти би переспав із суддею Джуді? Але відверто.
Як благодійність».
Визнаю, дивний час бути коміком.
Щоразу, коли я беру телефон до рук, мій друг у біді.
«Чи відмовився Джо Роґан від своєї відповідальності телеведучого?»
«Чи Дейв Шапел сам накликав напад розмовами про трансгендерів».
Не знаю. Це так важко.
Я пішов у комедію не для того, аби морально оцінювати друзів.
Я тут, щоби дрочити перед жінками без їхньої згоди.
Ви підтримаєте мене чи ні?
Усі вловили цей жарт?
Інша проблема в тому, що Джо ставав усе мейнстрімнішим.
Якби ви запитали мене у 2004-му про найзначніших політичних діячів Америки
у 2024-му, я б не назвав ведучих шоу «Учень» і «Фактора страху»
Точно не назвав би.
Але все стає мейнстрімнішим. Психічне здоров'я, наприклад.
Раніше про це мало хто говорив, а тепер це справжній рух.
ESPN постійно розповідає
про те, що спортсменам потрібне хороше психічне здоров'я.
І я хочу, щоб усі мали чудове психічне здоров'я.
Але не спортсмени.
Треба, щоби наші спортсмени були психами. Розумієте?
Я називаю спортсмена з хорошим психічним здоров'ям помічником тренера.
Який документальний фільм ми дивилися про баскетбол під час пандемії?
« Останній танець». Майкл Джордан здався вам хоч трохи психічно здоровим?
Величезний маєток і одне крісло.
Ось що ми дізналися з фільму.
Ми дізналися, що хобі Майкла Джордана був баскетбол,
але його пристрастю була помста.
Це надихало його й усіх величних.
Зведення рахунків і образи.
Нещодавно в ресторані плакала дитина.
Його тато сказав: «Синку, пам'ятай, що найважливіше —
не сприймати нічого особисто».
А я кажу йому: «Якщо не хочеш стати найкращим баскетболістом.
То ти хочеш щороку заробляти 150 мільйонів доларів пасивного доходу
за фото з 1985-го, де ти стрибаєш? І навіть судячи із силуету
твого стрибка, видно, який ти соціопат.
А ми хочемо цей силует на наших футболках і взутті.
А мексиканські чуваки чомусь хочуть, щоби він був на пікапах».
Ніхто не знає чому.
Праворуч від скла білий логотип «Джордан».
Хай антропологи розбираються. Ніхто не знає.
Якщо вони круті в спорті, у них поїхав дах.
Том Бреді — нездоровий.
Бачили, як грав під кінець? Коли він намагався бігти,
здавалося, що він біжить по телефон з унітаза.
Він хотів піти на пенсію,
витримав десять днів.
І сказав: «Я не знаю цих клятих дітей».
Кажуть: «Тату, покидаймо м'яча». Він такий: «З вами? Та ну».
Найкращий спортсмен у будь-якому виді спорту — найбожевільніший. Майкл Фелпс.
У Майкла Фелпса 23 золоті медалі на Олімпійських іграх.
Знаєте, скільки в наступного? Вісім.
Він має сидіти в білій камері.
Він завжди відкрито говорив про свою депресію,
що мене зовсім не здивувало, бо після його першої Олімпіади
у нього було кілька золотих медалей, а потім його сфотографували,
як він палив траву, і його піймали за водінням під травою.
Люди казали: «Я хвилююся».
Я такий: «А я — ні. Цей маніяк саме вчасно».
«Це хлопець, який любить свою країну».
І це стосується не лише спортсменів. Це стосується й спортсменок.
Ці маленькі гімнастки? Це має бути заборонено законом.
Заходи просто дикі!
«Гаразд, ти промчишся цією злітною смугою
босоніж,
а тоді вдягнеш купальник, вся у блискітках.
А тоді ти добіжиш до кінця злітно-посадкової смуги.
Ми поставили там батут, ясно?
А ще хтось залишив стіл. Тож ти маєш...
До речі, тобі 11, правильно?
І дивися приземлися правильно, сучко».
Це навіть не схоже на спорт.
Це неначе трюки «Диваків», які вони відпрацьовують заздалегідь.
«Я Джонні Ноксвілл. Це балансер».
Хіба схоже, що тим фігуристкам весело? Як на мене, ні.
Як на мене, їм психічно кепсько.
На змаганнях із фігурного катання здається,
що їм уперше дозволили наносити макіяж,
і ті гадки не мають, що роблять.
Вони такі: «Так, сяк-так.
Тут — шок, а тут — жах».
І самі заходи. Вони крутяться, а потім починають крутитися так швидко,
що перетворюються на голограму себе.
Мають приземлитися й удати, ніби вони не подорожували в часі.
А потім вони закінчують
і сидять у кабінці з тими, хто їх викрав.
Де вони такі...
Тримають квіти, які хтось зібрав з автостради.
«Я вже можу йти. Можна йти?»
На останніх Олімпійських іграх я дзвонив у ФБР. Питаю: «Ви не розшукуєте дівчаток?
Бо вони тут на ковзанах».
Найкращий спортсмен — це зазвичай найбожевільніший спортсмен.
Кайрі Ірвінг.
Один із найкращих захисників.
П'ять років тому він сказав, що Земля плоска.
Він не приймав вакцини, не міг грати, а потім рекламував антисемітське відео.
«Я знав, що він хороший. Та не настільки ж! Капець.
Він зазіхнув на статус найкращого. Чорт».
У будь-якому спорті найкраща людина — найбожевільніша.
Оскар Пісторіус.
Пам'ятаєте його? Паралімпієць.
Хтось сказав: «Уявляєте Оскар Пісторіус убив свою дівчину?»
Я подумав: «Він спринтер без ніг.
Я можу уявити, що він здатен на все».
Денніс Родман.
Один із найкращих підбирачів. Хтось сказав:
«Хочеш дружити з Кім Чен Ином?» Він каже: «Ну авжеж».
Ленс Армстронг. Я навіть не вважаю його спортсменом.
Я вважаю Ленса Армстронга злочинцем, який знайшов велосипед.
Уявіть свою найгіршу брехню,
а тепер уявіть, що продаєте браслети із цією брехнею.
Моя повага, пане.
І, звісно, найбільший маніяк,
якого ми бачили за все життя, —
Тайґер Вудс.
Бачили цю документалку?
Назвали «Тайґер»,
але слід було назвати «Гольф і траханина».
Бо він лише цим і займався. Він грав у гольф і трахався.
Спіймали й сказали: «Припини трахатися».
Він каже: «Добре, та я впевнений, що в гольфі я буду гіршим».
І це правда!
Він знав формулу. Гра в гольф і трахання. Не гольф і сім'я.
Буквально...
Я знав, що Тайґер справжній.
Двадцять років тому я побачив його на якомусь заході.
Він ішов з охоронцями. Не великі охоронці.
Не широкі чуваки, маленькі білі чуваки в чорних водолазках —
справді небезпечні люди.
Вони йдуть, і раптом звідкись вибігає британець
і вигукує: «Тайґере!»
Охоронці негайно знерухомили його.
Ось як я зрозумів, що Тайґер справжній, бо той сказав: «Тайґере, допоможи».
І він навіть не спинився. Такий: «Це не гра в гольф і не траханина.
Тож я іду далі».
Піклуйтеся про психічне здоров'я. Терапія, ліки, що завгодно.
Просто знайте, що якщо нічого не вийде,
одні з найвеличніших речей на Землі були створені психопатами й наркоманами.
Усі винаходи — психопати й наркомани.
Зигмунд Фрейд, він винайшов психотерапію, так?
Відкрито залежний від коксу. Він писав про це.
Більшість його книг мають називатися «Можливо, це кокс нашіптує».
Це дико наркоманські ідеї. Аж чується.
«Так, що ще?
Добре, що ми робимо? Гадаю, жінки заздрять, що в нас є члени.
Це правда! Класна думка. Ага!
Ага!
Що ще? Гадаю, кожен хлопець хоче трахнути свою маму.
О, ще і як хоче.
Можливо, це найкрутіше, що ти коли-небудь писав».
Послухайте.
Якби не кокаїн, не було б і психотерапії.
Він популяризував психотерапію завдяки коксу!
І це логічно, бо психотерапія — це точно наркоманська ідея.
Типу: «Просто зайди в офіс і розкажи мені все.
Розкажи мені про маму, тата й про свої нічні сни».
Через годину каже: «Агов, вимітайся!
Приходь рівно за тиждень».
Кажу вам, психопати й наркомани.
Томас Едісон нюхав кокс.
Брати Райт працювали в магазині велосипедів.
І всі мої знайомі з магазинів велосипедів можуть дістати мені мет сьогодні ж.
Не знаю, чи таки вживали мет,
але я скажу, що в них виникла найнаркоманськіша ідея:
«Ти, бляха, відчуваєш, що можеш літати?» І такі: «Зустрінемося на пляжі».
Психопати й наркомани, навіть сучасні винахідники.
Ілон Маск. Його недолюблюють. Заснував PayPal і Tesla.
Та кажуть: «Він троль і поганий батько».
Я кажу: «Як і мій. Але він не зупиняє зміни клімату».
А ще, ви сиділи в «теслі»? Мій приятель дав покататися «теслою».
Я реготав від швидкості.
Я все життя в клінічній депресії, сиджу на десятках препаратів.
І поїздка в «теслі» протягом 13 секунд мене зцілила.
Він ще один, про кого я знав, що він справжній.
Дуже давно.
Якось він прийшов до Comedy Store.
І там була кімната такої ж форми.
Він сидів у кутку й жодного разу не поглянув на сцену.
Живи своїм життям, клятий маніяку.
Слухав свого Амадея в кутку такий...
Фантастика.
Лише дрібка синдрому Аспергера. Лише дрібка
Білла Гейтса спіймали на зраді дружини через електронну пошту.
Старий, та ти винайшов електронну пошту!
Психопати й наркомани.
Більшість культури творять психопати й наркомани.
Музика. З рок-н-ролу є безліч історій про наркотики, так?
Я читав автобіографію Кіта Річардса.
Ось наскільки вони були наркомани. Гурт стільки звинувачували у вживанні,
що щоби гастролювати в Америці,
їм довелося найняти лікаря, щоби їхав із ними
й щодня тестував їх на наркотики.
Лікар протримався шість тижнів, поки, ви вгадали,
сам не підсів на кокаїн. Ой!
Мисливця на вампірів укусили.
Рок божевільний. Психопати й наркомани.
Гіп-гоп.
Ви бачили, щоби хтось нормальний видав такі звуки?
Телефонували мамі: «Гарного дня, мамо». А вона...
Снуп Доґґ — один із найвидатніших артистів,
легенда гіп-гопу, він настільки ненормальний, що він почав
розмовляти нерозбірливою мовою.
Ми всі це прийняли. «Відвеземо в лікарню?» «Ні, гайда в студію. Глянемо, що вийде».
Снуп міг і не уявляти, що відбувалося.
Наприклад: «Фізл, джізл, візл, бізл. Бау-ау-ау, Фізл, джізл, бізл, візл.
Skechers, хочу рекламувати Skechers. Бау-ау-ау фізл...
Я маю виступати з Мартою Стюарт».
Але він думає, що це Еллен. Його накрило.
Кендрік Ламар.
Справжній геній, так?
Підспівуйте, якщо знаєте ці його слова...
Якби Каліки об'єдналися з Кривавими
Вони, мабуть, застрелили б мене До кінця цієї пісні
Таке відчуття, що все місто проти мене Щоразу, коли я на вулиці, я чую...
Не можна вигадати...
на тверезу голову. Це неможливо, люди.
Можна бути біля пристані, проходити повз чотири яхти,
і ви не подумаєте...
І він має заслужену Пулітцерівську премію.
Ви думаєте: «Ніле, психопати й наркомани?
Усі коміки психопати й наркомани?»
Поки що так.
За списком. Джордж Карлін — наркоман.
Річард Прайор — наркоман. Білл Косбі — виберіть таблетку.
Ленні Брюс — наркоман. Мітч Гедберг, Джон Белуші — наркомани.
Джон Малейні просив нагадати вам, що він наркоман.
Це лише ті наркомани, про яких відомо.
А ще є алкоголіки, на яких забракне часу.
Гайда до неврівноважених.
Марк Твен — біполярка.
Тейлор Томлінсон — теж біполярка.
Я і Сара в депресії. Родні Денджерфілд був у депресії.
Джоан Ріверс теж була.
У Гові Мандела найгірший випадок ОКР, про який я чув.
У Кріса Рока проблеми з невербальним навчанням.
Джим Джефріс...
Не знаю, що не так із Біллом Берром,
але він уже 20 років кричить на мене щоразу при зустрічі.
Це тому, що люди, які в чомусь умілі, оптимізовані для цього,
і майже ні для чого іншого.
Грали у відеоігри, де ви створюєте персонажа
і маєте розподілити 100 очок між спритністю, стрільбою й швидкістю.
Так робить Бог,
і іноді він лажає.
Як коли Бог створював Вуді Аллена...
його спитали: «Боже, скільки очок до комедійності й створення кіно?»
Бог каже: «Начхати, дайте йому 100».
А Йому кажуть: «Не буде очок для "не трахання своєї сім'ї"».
А Бог: «Ну хіба це так погано?»
А через 70 років ангел питає: «Бачив ту документалку?»
Бог такий: «Курва!»
Так, я вмілий у цьому, а в стосунках — ні.
Нещодавно я усвідомив чому.
Я не тямлю в стосунках, бо я зайнятий цим!
Я можу бути в стосунках,
ми можемо вести стандартні розмови.
Вона каже: «Гадаю, на вихідних нам треба відвідати маму».
А я такий: «Релігії мають робити реклами-напади».
Вона: «І підемо по антикваріат». А я: «Сонце — це поліціянти для білих».
Вона каже: «Ти не слухаєш». «Звісно, я слухаю».
У вас були романтичні стосунки?
Це дуже складна штука.
Поаплодуйте, кому менш як 30.
Дозвольте пояснити вам, яким буде ваш досвід зустрічання.
Вам за двадцять, ви почнете серйозно зустрічатися.
Ви усвідомите: «У мене емоційні проблеми».
А після 30-ти скажете: «Я розв'яжу свої емоційні проблеми».
А в 40 ви скажете: «Шкода, що я так і не розв'язав...
ці емоційні проблеми».
Хіба не хотілося б, щоб у чоловіків і жінок було більше спільного?
Люблю пари, у яких спільне щось одне, і висмоктують із цього все.
Ідуть на «Комік-Кон» у костюмах орків різної статі.
Люблю пару важкоатлетів, що ходять, як засмаглі мавпи.
«Ну ж бо, люба.
Знову поговоримо про курячу грудку й броколі».
Я хочу, щоб у нас було більше спільного.
Іноді я прикриваю фото жінок, коли шукаю пару, аби побачити особистість.
У біографії однієї було таке: «Люблю велотренажери, червоне вино,
заходи сонця й круті плейлисти».
Я подумав: «Якби це був хлопець, я би переїхав його автівкою».
Але це гарна жінка, і я думаю: «Може, це та сама».
Це просто складно. Стосунки — це складно.
Може, біда в мені. Може, я надто зайнятий,
і я дріб'язковий. Покумекаймо.
Я був закоханий у жінку, і ми були разом деякий час.
Ми були закохані, клас.
У неї була поїздка до Сінгапуру, а потім Путін напав на Україну.
Вона телефонує. «Я боюся, що це вплине на поїздку до Сінгапуру».
А я такий: «Не вплине».
Вона сказала: «Усі в Малібу кажуть, що вплине».
Я їй кажу: «Крихітко, схоже, життя біля пляжу сповільнює роботу мозку.
Якщо ваш рейс не перелітає через Київ, гадаю, усе добре».
Вона така: «Я кидаю слухавку».
Запитую: «Чому?» Вона каже: «Ти не підтримуєш мій страх».
«Я ніколи про таке не чув».
«Ти маєш підтримувати мій страх».
Я сказав: «Добре, відтепер я підтримуватиму».
Так чи інакше, через десь вісім днів
ми вже в ліжку, а внизу чується шум.
І вона каже мені: «Мені страшно».
А я кажу їй у відповідь: «От і правильно.
Схоже, хтось великий, і він точно не захоче трахати мене.
Відчуваєш підтримку? Дуже сильна».
У стосунках багато перешкод.
Ми не можемо відверто говорити про секс.
Ми не можемо запитати: «Секс?»
Треба зібратися й натякати на це
годинок так шість.
Ви такі...
«Я просто люблю платити за всіляке. Сам не розумію».
Це так тупо, що ми не можемо говорити
про найважливіше для нашого роду.
Якщо я хочу поїсти і я з приятелем, я питаю: «Хочеш пообідати?»
Я не дістаю ложку з кишені й такий...
«Що це тобі нагадує?»
А потім у нас секс,
і ми розуміємо, що ваші оргазми трохи нелінійні.
Але, хлопці, я дещо зрозумів про жінок.
Домогтися оргазму в жінки — це як замовити убер, розумієте?
Відкриваєш застосунок, натискаєш кнопку й кажеш: «Гаразд, буде за сім хвилин».
Минає кілька хвилин: «Чудово, за дві хвилини.
Я бачу іконку авто. Це добре».
Проходить ще якийсь час, і ти такий: «Уже за п'ять хвилин?
Чому автівка так крутиться?
Хвилинку. "Поїздку скасовано"?
Надіюся, не вплине на рейтинг».
Але це вплине.
Так. Я не хочу скаржитися на жіночі оргазми.
Жінки такі емпатичні, що це неймовірно.
Жінки настільки емпатичні, що вони емпатичні,
коли ми відчуваємо оргазм.
Хлопці такі: «Не бий мене струмом, старий.
Я не опираюся».
А жінки такі емпатичні, що самі починають трястися з нами.
Вони такі: «Я не хочу, щоби ти був сам під час приступу».
А я — повна протилежність.
Якщо відчуває оргазм верхи, я думаю: «Ніле, аби жоден м'яз не ворухнувся».
Неначе в кімнаті грізлі. «Навіть не дивися в очі.
Хай візьме те, чого потребує».
Моя черга?
Гаразд, час ушиватися.
Подумайте про найкращий комплімент у сексі, що ви отримували.
Мені точно давали кращий.
Це найкращий комплімент, який я коли-небудь отримував.
Жінка сказала: «Ніле,
ти трахаєшся, як бідняк».
Біда в тому, що коли вона надалі запрошувала мене,
я мав віднаходити мислення бідняка.
Я їхав автобусом до неї додому.
Усю дорогу я стирав лотерейки.
Телефонував друзям зі старої мобілки. Ви зрозуміли.
Я теж хочу сказати, що це секс,
тому я не послідовний, розумієте?
Іноді я трахаюся, ніби я бідняк,
а іноді, ніби мій дідусь залишив мені чимало грошенят.
А ще я отримав ще один комплімент щодо сексу.
Дівчата, перетворімо це на можливість повчитися.
Жінка сказала: «Ніле, знаєш, що в тобі чудового?
Коли кажу, що в мене буде оргазм, ти продовжуєш робити те, що робив».
Багато хлопців не розуміють, чому аплодуєте.
Пацани, продовжуйте робити те,
що ви робили.
Той самий нахил, той самий ритм, та сама сила.
Продовжуйте робити те,
що ви робили.
Той самий нахил, той самий ритм, та сама сила.
Жінки кажуть: «Я зараз кінчу»,
а чоловік такий: «Чудова нагода для штопора». Бовдур!
Продовжуйте робити те,
що ви робили!
Той самий нахил, той самий ритм, та сама сила.
«Ніле, як це запам'ятати?»
НРС.
Ви хочете трахати бідних чи ні?
Хочете навчитися трахати бідних?
Мені час іти. Щиро дякую вам.
Переклад субтитрів: Дмитро Коваль