Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Szia! Orion vagyok.
Gyerek, akárcsak te. Ez tehát közös bennünk.
Láttalak egymagadban ücsörögni. Gondoltam, társaságra vágysz.
Én vágynék rá.
Ezért megyek most oda hozzád, és...
Továbbsétálok.
Azt kérded, miért? Azért, Sally,
mert félek.
Szeretnéd tudni, mitől? Annyi mindentől!
De ez esetben
az elutasítástól, a megaláztatástól, meg hogy a barátaid kinevetnek.
Nem csak tőled félek, Sally. És nem is a lányoktól általában.
Őszintén? Szinte mindentől.
Az enyém tonhalas. És a tiéd?
Jó lenne tudni.
A suli pszichológusa szerint
egy rajzfüzet segíthet legyőzni a félelmeimet.
Nézzük a 14. oldalt!
Félek, hogy eldugul a vécé, és elárasztom az egész sulit.
Hála istennek!
Attól is félek, hogy rosszul válaszolok.
Ki tudja az Indiába hajóval érkező felfedező nevét?
- Én! - Trükkös a helyzet.
Spinoza néni a nem jelentkezők közül választ.
De a jelentkezés veszélyes stratégia.
Próbálok hát láthatatlan lenni, de nem teljesen.
A válasz Vasco da Gama. Ötödikben sok kérdésre ez a válasz.
De ha engem szólítana, biztos rosszul mondanám a nevét.
Mindenki kinevetne.
Spinoza néni! Én tudom!
Igen? Lisa?
Vasco da Gama.
Nagyon jó, Lisa.
Nem rajongok Lisáért,
de igazából sok mindenért nem rajongok.
Főleg a gyilkos bohócokért nem.
A rákot okozó mobilokért. Szia, mama!
Az elfertőződő csípésekért. A veszélyes felhőkarcolókért.
A köszönésért. Ró jeggelt!
Méhekért, kutyákért, az óceánért. És félek, hogy miattam kapunk ki.
Orion! Kapd el!
No meg az öltözőkért sem. Mert A, ki ne félne tőlük?
Jól vagy, Gabe?
És B,
Richie Panichi miatt.
Nocsak, nocsak!
Csak nem a picsogó Orion?
Szia, Richie!
Nem tudod felvenni?
Félek, hogy Richie Panichi megaláz.
Félek, hogy megüt. Meg attól is, hogy...
És ha visszaütök, betolom az orrát az agyába, és meghal?
Megeshet az ilyesmi. Nézz utána!
Sittre vágnak, és bűntudattal kell élnem...
Hé! Azt kérdeztem, fel tudod-e venni a nacid! Ne légy undok!
Igen, fel tudom.
Szokott sikerülni? És ez miért van mindig nálad?
„Félek a szörnyektől,
a méhektől, a hajvágástól, a kutyáktól, az óceántól,
Richie Panichitől.”
Hű! Híres vagyok. Köszi!
Hé! Itt halott vagyok! Senki sem rajzolhat le halottnak!
Ezt ezennel elkobozolom a velem, Richie Panichivel szembeni sértés miatt.
Ha nem félnék, szólnék, hogy az enyém,
hogy szívem-lelkem benne van, és nincs joga elvenni.
És hogy a szó helyesen: „elkobzom”.
Köszönöm, Richie.
- Mi? - Mi?
Kit érdekel?
Lúzer!
Nem tudom, miért köszöntem meg.
KÖSZÖNÖM, RICHIE
OSZTÁS NAGY SZÁMOKKAL
Kellemes hétvégét!
A szülői nyilatkozatokat az asztalomra kérem!
Hétfőn pontban kilenckor indul a busz a planetáriumba.
Jaj, ne! Reméltem, hogy elfelejtette a kirándulást.
Nagyon szuper lesz!
Szerinted az lesz, Lisa? Bediliztél? Inkább rémisztőnek hangzik.
Egy rozsdás buszban száguldani az autópályán, összezsúfolva 30 másikkal?
Kiváló recept egy balesethez.
Tudom. Nézegettem a statisztikákat.
És a plafonról lógó bolygómodellek?
Mikor lettek azok odatéve? Száz éve?
És ha Sally mellé kell ülnöm, és összeér a kezünk?
Pánikrohamom lesz. Ezen röhög majd a suli,
és sosem lesz mély emberi kapcsolatom.
Gyere! Menjünk!
Orion! Van szülői nyilatkozatod?
Féltem, hogy megkérdezi.
A szüleim nem engednek el.
Nem hisznek a... Az űrben.
Ez egy hosszú történet.
- Itt van. - Tényleg?
Szia, Orion!
Annyira várom a kirándulást!
És azon gondolkodtam, vajon szeretnél-e majd mellém ülni.
Ha nem félnék ennyire, azt mondanám: „Persze, hogy szeretnék.
Mindennél jobban.”
De ahhoz nem szabadna ennyire borúlátónak lennem, és...
Itt az anyukám. Mennem kell.
A planetáriumban találkozunk!
Nem. Nem fogunk.
A füzetem 17. oldala. Félek, hogy a szüleim tanítás alatt elköltöznek.
ELKELT
Vajon miért?
A suli pszichológusa sem tudja.
Kedvesnek találja a szüleimet, és szerintem igaza van.
Szia, édesem!
Szia, anya!
- Milyen volt a suli? - Jó.
Sütöttem neked sütit.
ENGEDÉLY
Jaj! Ez meg hogy került ide?
Apa találta a kanapé alá gyűrve.
Nem a díszpárnák között?
- Beszéljünk róla? - Inkább ne!
Menj el! Szuper lesz!
Ebben nem vagyok biztos.
Orion! Én megértelek.
- Ijesztő lehet. - Ide hallgass!
Nem baj, ha félsz. Sőt, ez így van rendjén.
A lényeg, hogy ne hagyd hogy a félelmed megnehezítse az életed!
Így igaz. Másképp nem nősültem volna meg.
Néha a félelem ellenére is cselekedni kell.
Imádom a szüleimet!
Értékelem az igyekezetüket, de...
ennél rosszabb tanácsot sosem kaptam.
Úgy tűnik, itt a vég, srácok.
Jaj, ne!
Ez szörnyű!
Ez a rajzfilm tökre irreális.
A lomoknak nincs se szemük, se személyiségük, se kalandjaik.
Nem szeretem, ha butának néznek.
A való világ bonyolultabb. A reinkarnáció meg csak vágyálom.
Azta!
A tárgyak és az emberek számára is. Igazából a halott az halott.
Megrémít a felismerés, hogy ez elkerülhetetlen.
Elképzelem a halált. Olyan lehet, mint a semmi.
Próbálom elképzelni, de a feketeség és a némaság nem semmi,
hanem valami.
A semmit talán lehetetlen elképzelni.
Orion!
Lefekvés!
- Jól bebújtál? - Igen.
- Fogat mostál? - Aha.
Jól van, kishaver. Aludj jól!
Jó éjt, Orion!
Várjatok!
Mondanátok egy esti mesét?
Tudjátok, mint régen.
Orion! Ezt már megbeszéltük.
Ez jó lesz. Vastag. Lefekvéshez remek!
David Foster Wallace-ra nem igazán van időnk.
Hát jó.
Ránk mindig számíthatsz.
De ágyban maradnál ma éjjel? Nekünk is aludnunk kell.
Jó, úgy lesz. De...
Nyitva hagynátok az ajtót?
Oké. Mondd, mennyire!
Jó. Még egy kicsit!
Így jó?
Még egy kicsit!
Így?
Jó! Igen!
Vagyis... Még egy kicsit! Jó?
- Köszi! - Jó éjt, édesem!
Jó éjt, fiam!
Jó éjt, anya! Jó éjt, apa!
Oké, ez így nem olyan rossz!
Visszavonom.
Ez rossz. Nagyon rossz. A legeslegrosszabb!
Mert az összes dolog közül a sötétségtől félek a leginkább.
ORION ÉS A SÖTÉTSÉG
Jaj, ne!
Az öreg házak nyikorognak.
Nincs miért aggódni.
A szüleim dolgoznak. Pihenniük kell. Nem lehetnék rájuk tekintettel?
Ne!
Átok rád, sötétség!
Milyen kegyetlen lények rejtőznek az éjkék köpenyed alatt, Sötétség?
Nem hagynál békén?
...békén?
Na jó, ennyi! Elég volt belőled!
Az üvöltésből minden éjjel, a túlzásokból és az egészből!
Heti hét, évi 365 éjjelen át.
Megállás nélkül!
Mi vagy te?
Nem nyilvánvaló? Sötét van bent és kint is.
Helló! A nevem Sötétség. Ta-dam!
Már megint kezdi! Tudod, jó sokan félnek tőlem,
de te aztán mindenkin túlteszel.
A sötéttől rettegő gyerekek közül
te vagy a leghangosabb, a legidegesítőbb, és a legelviselhetetlenebb. Ez nem semmi!
Pedig vannak ám versenytársaid. Nézd!
FÉLŐSÖK:
- Milliók félnek a sötéttől. - Listát vezetsz?
Még szép!
Tudod, hány gyerek fél tőlem? Ettől komplexusom van.
Ez csak az első tekercs.
- A Sötétség nem létezik. - Akkor hogyhogy beszélgetünk?
Tudod, hogy értem. A sötétség a fény hiánya.
Nem egy hülye rajzfilmfigura.
Kezdődik!
Ti, emberek mindig is fura módon képzeltetek el engem.
Nem hallgatok rád. Nem is létezel!
Dehogynem. Nagyon is létezem. Még filmet is csináltam magamról.
Más szemszögből mutatja be a sötétséget.
Ez a szívügyem.
ÍME, A SÖTÉTSÉG!
A sötétség már több mint 500 millió éve létezik,
mióta a földi élet hajnalán fényérzékeny fehérjék fejlődtek ki.
VÉGE RENDEZŐ: SÖTÉTSÉG
NARRÁTOR FELIRATOK
Na?
Nem tetszett?
Gondolatébresztőnek szántam. Mindenki ellenem van.
Nem került be a filmfesztiválra, pedig kiemelkedő.
Annyira kirekesztőek!
Nekem tetszik.
Bár kicsit rövid. Mégiscsak 500 millió éves vagy.
De jó, hogy lényegre törő.
Nem akartam természetfeletti lény lenni, rettegést, elkeseredést okozni.
Átlagos vagyok. Csak tenném a dolgom, de folyton kipécéznek.
Igazából szinte mindenki fél tőlem. Vagy utál.
Vagy gonosznak hisz.
Vagy éppen semminek.
Fájdalmas érzés.
Figyu! Sajnálom. Nem akartam...
Semmi baj!
Kedvelem az embereket. De tényleg.
Csak tudod, mások szemével látod magad igazán.
Adhatnának egy esélyt nekem.
Tudom, mit érzel. A suliban engem is sokan kipécéznek.
Richie Panichi, Davis Jensen, Howard Helstrom,
Isaac Pill, Rebecca Warren.
Ő elköltözött, de még ír fenyegető leveleket szülinapomra.
Ez azért kedves tőle.
Igen, az. Figyelmes.
ELENGEDEM ORIONT A KIRÁNDULÁSRA
Többé nem akarok félni.
Ja, az jó lenne.
Nem hallanám a visításod esténként.
Ide hallgass! Szerintem van rá mód, hogy segítsek.
Egy éjjel elkísérsz, és meglátod, hogy nem vagyok ijesztő.
Állandó rettegés helyett értékelni fogod az éjszaka szépségét.
Na? Mit szólsz?
Benne vagy, vagy benne vagy?
Hát... Tuti, hogy nem vagyok benne.
Aha. Persze, hogy nem.
Hát jó. Ha félelemtől bénultan akarod leélni az életed, hát legyen!
A te döntésed.
SZÖRNYŰ SZITU KÖSZI!
- Fel tudod húzni? - Orion! Kapd el!
Picsogó Orion!
Szia, Orion!
Annyira várom a kirándulást!
Jó, elkísérlek!
Sötétség úr!
Tudtam, hogy meggondolod!
Csapj bele! Úgy hivatalos.
Látod? Semmiség.
Várj!
- Tudom, mi a célod, apa. - Hogy érted?
- Ezzel a történettel. - Semmi.
De. Elmondod, hogyan győzted le a félelmed a sötétségtől,
hogy így segíts nekem is legyőzni.
Hát, én...
Nem fog menni.
Ez a félelem evolúciós alkalmazkodás az éjszakai ragadozók miatt.
- Hű! Utánanéztél. - Írtam is róla egy verset.
„Hüpátia, a költő.” Ez tetszik.
Csak egy vers, apa.
Akkor is.
És nem is túl jó.
Dehogynem. Elszavalod?
Nem. Viszont a sötétségtől való félelem természetes.
Belénk van kódolva. Nem tehetünk ellene.
Értem.
Ez esetben jó éjszakát! Majd...
Várj!
A mese attól még tetszik. Érdekel.
Csak szóltam, hogy tudom, mi a célod, és nem fog bejönni.
- Jól van. Értem. - Szóval elrepültél Sötétséggel az éjbe...
Igen. Elrepültem Sötétséggel az éjbe...
Ez azért menő, mi?
Ha úgy érted, iszonyú és szörnyű, akkor igen.
Legyőzöd a félelmeidet, ha bele is halok!
Amúgy halhatatlan vagyok, szóval ráérek.
Kezdjük egy túrával, melynek neve: „az éjszaka erényei”!
Látod? Nélkülem nem látnád a ráncokat a színészek arcán.
Eddig nem vagy túl meggyőző.
Na? Tök szuper, mi?
Szentjánosbogár-allergiám van!
De csillagallergiád nincs.
Halálallergiám viszont igen. Ez túl magas!
- Ez életallergia. - Mi?
Semmi.
Rajta! Nyúlj bele a vízbe!
Hogy egy cápa leharapja? Megőrültél?
Nem. Hogy lásd az éji óceán szépségét.
Ismered a szórakozás fogalmát, ugye?
Azért találták ki, hogy a veszély vonzónak tűnjön.
Nézd! Sötétség nélkül nincs tűzijáték!
A nap bármely szakában fellőhető.
Ja. Lehet.
De gagyi lenne. A szépség a kontrasztban van.
- Becsukod a szemed? - Féltem a retinámat!
Ne már! Nyisd ki!
- Nem! - Lemaradsz a mókáról.
Akkor sem.
- Nyisd már ki! - Kizárt!
- De ez szabotálja a célt! - Nem az én célom!
De a te érdeked.
Látod, mennyivel jobb így,
kölyök?
Kölyök!
Megvagy!
- Úristen! - Véletlen volt.
Leejtettél! Meg is halhattam volna! Haza akarok menni.
Ne aggódj! Haza foglak vinni.
Előbb-utóbb.
Előbb-utóbb? Mikor?
Nézd! A Nagy Göncöl! Ebben az évszakban csodás!
Mikor viszel haza?
Remek kérdés! Lényegre törő.
24 órán belül.
- Vissza a csillagokhoz! - Huszonnégy óra?
Így működik az éjjel és a nappal. Egy 24 órás ciklus. Nem fordíthatom meg.
Mi? Miért nem?
Én indulok tovább.
Ha a semmi közepéről egyedül akarsz éjjel hazasétálni...
Várj! Egyedül nem tudok hazamenni.
Az vagy 160 kilométer!
Hát jó. Ezek szerint mégiscsak velem kell jönnöd.
Övet becsatolni, és kapaszkodj, mert le fog esni az állad!
- Megint behunytad? - Nem válaszolok.
Ez komoly? Van fogalmad róla, hányan cserélnének veled?
- Sehányan. - Sokan. Ez a helyes válasz.
Mert minden idők legmenőbb lénye vagyok.
Mert az vagy, ha sosem volt más lény, amit valaha is jobban bírtak nálad.
Jó reggelt mindenkinek!
Időben vagyok, és csak jót adok.
Napos idő lesz, úgy 24 fok,
alacsony páratartalommal, nyugat felől enyhe szellővel.
Öröm, ha a nap beköszön! Móka, ha süt a napocska!
De most tényleg. Mikor nem az?
Imádom a munkámat!
Oké. Nem a legjobb kezdés, hogy leejtettelek, és majdnem meghaltál,
de ezt most hagyjuk! Sok a dolgunk.
A munkám alapvető fontosságú.
- Mindent beleadok, és esténként elhozom. - Mit?
A sötétséget.
Sőt, talán ez a legfontosabb munka, mert sötétség nélkül
- a többiek csak lopnák a napot. - A többiek?
- A többi éjlény. - Tessék? Többen vagytok?
ORSZÁGÚTI KÁVÉZÓ
Emelek. Megadod, Álmatlanság?
Töröm a fejem. Egyfolytában pörög az agyam.
Törd a fejed! Törd! Erősebben!
Basszus! Passzolok.
És te, Csend?
Megadom.
Megadom. Te jössz, Alvás!
Tessék?
Royal flush?
Tyű! Ez hihetetlen!
A mindenit!
Mi történt? Miről maradtam le?
Te nyertél.
Csodálatos!
Öröm veletek játszani.
Hát ez remek!
Várj! Mit keresünk itt?
Szünetet tartunk.
Időzónánként tartunk egyet az éjlényekkel.
Jó arcok vagyunk. Bírni fogsz minket.
- Hé, banda! Mizu? - Sötétség!
Üdv újra itt! Hát ez?
Ügyesek voltatok ma!
- Elhoztad a fiút? - Idehozta?
Minő felelőtlenség!
Hihetetlen!
Megőrültél?
Ez a bátorítás ellentéte.
Nyugi! Megoldom.
Orion! Hadd mutassam be a többi éjlényt!
Alvás, Csend, Álmatlanság, Rejtélyes Zajok,
és persze közülünk a legkreatívabb és legköltőibb: Édes Álom.
Elhoztad az óbégatót?
A mindentől félő fiút?
A világot próbálod meggyőzni, hogy nem is vagy rossz?
Nem az én reszortom random kölykök istápolásával erősíteni az önbecsülésed.
Hű! Ez jogos, de nyers.
Tudod, mennyi baj lehet ebből?
Ha kiborul, lelassít téged, „tudod ki” pedig jön,
és jól elpusztít. A sötétség megszűnik létezni,
az univerzum pedig végleg és helyrehozhatatlanul átalakul!
- Ez igaz? - Elég valószínűtlen.
Rendben. Elég ebből a sületlenségből!
Sajnálom, kedves, de Sötétségnek nem kellett volna idehoznia.
Most szépen haza kell találnod. Rendben?
Gyerünk, skacok! Vége a szünetnek.
Van, akinek dolgoznia kell.
Hé! Egy éjszaka mindent megváltoztathat.
Van 24 órám. Segítünk legyűrni a félelmét a sötéttől,
és pápá éjszakai visítás! Nem zavar többé a munkátokban.
Jó, legyen! Csak vigyázz, hogy ne legyen láb alatt!
Hogyne. Nem probléma. Nem kószál a lábad alá.
- Komolyan gondolod? - Mit?
Egy éjszaka alatt megszabadítasz a félelmeimtől?
Egy éjszaka mindent megváltoztathat.
- Mi ez a fény? - Milyen fény? Nem látom.
Amit próbálsz eltakarni.
Én? Eltakarni? Sületlenség! Lárifári!
- Ne olyan közel! Nem kedvelnek engem. - Mi? Butaság! Jó fej vagy.
Ellenségnek tekintenek. Kártevőnek.
Jó, elsőre nem keltettek jó benyomást,
de nézd meg őket munka közben! Tök inspirálóak!
És nem ijesztőek.
Ja, igen.
Alvás intézi, hogy minden lény aludjon éjszaka.
Ő altat el mindenkit?
Aha! Ezt látnod kell. Lenyűgöző!
- Mi? - Nyugi!
Profi. És az egy varázspárna.
...a forró levegős sütővel...
Úristen! Mondd, hogy varázskloroform!
Az.
Az hát.
Cukiságbomba vagy. Tudod?
ALTATÓKALAPÁCS
Ne! Állj!
Sötétség! Hagynátok? Nem akadhat ki ez a dumagép, míg dolgozom.
Ez így nincs rendjén! Párnás fojtogatás? Kloroform? Kalapács?
És a puszi sem higiénikus.
Ide hallgass! Évezredek óta csinálom.
Értem a dolgom. Az ajkam pedig tiszta.
Tiszta.
Kösz a megrázó bemutatót!
- Nem tudom, képes leszek-e valaha aludni. - Értem.
Ha egész éjjel fent leszel, van számodra egy éjlényem.
Álmatlanság a legjobb utánzóművész.
Az emberek saját hangját utánozza, és aggasztó dolgokat súg a fülükbe.
- Erre a munkára meg mi szükség? - Könnyen barátkozol, mi?
Nem igazán.
Ja, az látszik.
Most figyelj, és tanulj!
Tipikus Álmatlanság.
Miért mondtam ezt Michelle-nek? Bolondnak fog nézni.
Biztos, hogy kirúgnak.
Mi?
Kifutok az időből!
Jó mélyen alszik.
Ide nehéztüzérség kell.
A SULIBAN MONDOTT BUTASÁGAIM
- Mi található Delaware államban? - Egy jó nagy D betű.
Miatta nem tudunk aludni?
- Te galád! - Hé!
Szerinted ez az én művem? Nem, pajti.
Csak az emberek gondolatait erősítem fel.
Sötétség! Ne kövessetek! Rendben? A kölyök ítélkezik.
Nem is ítélkezek. Vagy igen?
Inkább menjünk!
Egyikünk sem tudná elvégezni a munkáját Csend segítsége nélkül.
Hallgattasd el azt a dögöt!
Ez a mi riasztónk?
Don! A felhajtónkon állsz!
Túl nagy a csend!
...csend!
- ...csend! - Elég az ugatásból!
- Kiviszed a kukát? - Kiment a cica!
Szóltunk, hogy mindent tönkretesz, és tessék!
Nem vagyok bébicsősz. Koncentrálnom kell.
Nem szúrhat el nekem mindent!
Vidd el, hogy a munkámra összpontosíthassak!
Jó, értem.
Mit mondott? Rólam beszélt?
Őszinte leszek.
Fogalmam sincs, mit mond. De dühösnek tűnt.
Rejtélyes Zajok. Erre!
Szia! Mi újság?
Azt hiszem, ez a pillanat zörgő hangot kíván
egy csipetnyi csikorgással.
Ez mi volt? Anya! Apa! Hangokat hallok.
Ez az! Igazán nagy hatással vagyok rájuk.
Ez nagyon durva!
- Ne félj! Kamu az egész! - Befejeznéd?
Felborítod a természet ingatag egyensúlyát.
Talán nem érted, de fontos munkát végzünk.
A srác védelmében szólva a munkád igen gyakran a gyerekek ijesztgetése.
Nem tartozom nektek magyarázattal,
de ő a jelenlétével elpusztíthatja az univerzum struktúráját.
Ne szívd mellre! Csak dudál, de nem harap.
A legjobbat a végére hagytam.
Készülj, és kapaszkodj!
Ott is van.
Az a sok szín?
Aha. Édes Álom serénykedik.
Ha a munkáját látva nem értékeled az éj szépségét,
akkor sehogy sem.
Mi az, hogy a munkáját látva?
Hé!
Halkabban! Varázslat készül.
Jól van. Mi kavarog ma este a tudatalattidban, Irene?
Szorongsz a munkával kapcsolatban. Holnap fontos prezentációt tartasz.
Nem tudom, készen állsz-e rá.
Le kell nyűgöznöd a főnököt. Aha.
A lányod pedig örökbe fogadna egy kóbor cicát.
Anya! Megtarthatjuk?
Remek anyag ma estére.
Akkor dolgozzuk ki a részleteket!
Magabiztosan tartod a prezentációt.
Ha újra felhasználjuk a tekercset,
30%-kal csökkenthető a gyártási költség.
Imádják!
- Én hősnőm! - Adnál autogramot?
Irene!
Azt hiszem, kiérdemelted, Irene.
- „A világ leghozzáértőbb dolgozója”? - Anya!
A világ legjobb anyukája vagy!
Fenomenális előadás volt!
- Szerintem meglesz az előléptetés. - Jaj, anya! Megtarthatjuk?
Hát persze, hogy meg.
Szeretünk, Irene!
Édes Álom elképesztő! El vagy képedve?
Aha. Fantasztikus!
Én mondtam.
Emlékeztet egy álmomra egy sulis kiselőadásomról.
Mindenki kifütyült. A legfurább az volt, hogy fogorvosi rendelő volt a termünk.
Ez meg mi?
Mi a... Ezt nem én varázsoltam.
- Ez véletlen, ugye? - Csakis. Más nem lehet.
Jó, különben, ha mondjuk azt mondanám, gonosz uborka...
Üdv, Irene! Itt az éves kontroll ideje!
Mi a manó folyik itt?
Sötétség?
Na ne! Állj!
- Azt mondtad, nem lesz láb alatt. - Inspirálnom kell.
A te éjjeli munkád a leginspirálóbb.
Bocs az uborka miatt!
Általában.
Elég! Egy szót se többet!
Az álomteremtés nagyon kényes művészet.
Vagyis bármi, amit mondasz vagy gondolsz, befolyásolhatja az álmot.
- Érted? - Amire csak gondolok?
- Valami ijesztőre gondoltál? - Mi?
- Mire gondoltál? - Csak egy srácra a suliból.
Kire?
Richie Panichire!
Futás!
Elkobozoltalak!
Helyesen: „elkoboztalak”!
Picsogó Orion!
Mostál már így hajat, Orion?
Nem eshet baja, ugye?
- Nem. Egy álomban lehetetlen megsérülni. - Az jó.
- De ha meghal, a valóságban is meg fog. - Mi?
Kölyök! Tűnés onnan, különben rossz vége lesz!
Ez elég egyértelmű!
Orion! Gondolj valamire, hogy kijussunk!
Rajta! Gondolkozz!
A rajzfüzetem 14. oldala! Dugulás! Elárasztani a sulit!
Ne!
Kölyök!
Tarts ki, Orion!
Ez meg mi a rosseb volt?
Te vagy zakkant vagy, vagy rendkívül kreatív.
Rendkívül szerencsés. Tragédia is történhetett volna.
De nem történt. Tudod, miért?
Mert szembenéztél a félelmeiddel, és legyőzted őket!
Próbáljuk meg újra! Tudod, mit? Tedd fel a kezed, és...
- Ez most tényleg engem dob fel jobban? - Nem győztem le semmit.
Ott voltam. A saját szememmel láttam.
Azt, hogy rettegtem. Próbáltam túlélni.
Jó, volt benne némi halandókra jellemző kétségbeesés is.
- De attól még lenyűgöző! - Sötétség! Te nem is figyelsz rám.
Nem győztem le a félelmeimet. Ugyanúgy félek.
Tévedsz, és ezt be is tudom bizonyítani.
Azt kétlem.
Tényleg, okoska?
És ehhez mit szólsz?
Tőlem már nem is félsz.
Igaz?
Nem, tőled tényleg nem félek.
Látod?
Erről beszélek.
A lányomnak nagyon fog tetszeni a barátságunk.
Tudtam, hogy megkedvelsz.
- A lányodnak? Te még gyerek vagy. - Majd ha lesz.
Bolond kölyök!
Állj!
Vagyis gyerekként a jövőbe láttál?
Gondolom, igen. Nem tudom. Csak improvizálok.
Nem tetszik?
Nem is tudom.
A mese tetszik. Még Fény is szerepet kapott.
- Visszatér, vagy csak futólag tűnt fel? - Előfordulhat.
Mint mondtam, improvizálok.
Hogy tudsz ilyeneket kitalálni?
- Te is ki tudnál találni hasonlót. - Kizárt. Nem túlzás ez egy kicsit?
Éjlényekkel járod a világot, ráadásul még a jövőbe is látsz?
Túlszíneztem?
- Az mit jelent? - Amit te is mondtál.
Ja! Akkor igen.
Igazad van. Inkább kihagyom a jövőbe látást.
Ifjú Orionként nem jósolok többet.
Biztos? Mert tök menő és vicces is, szóval...
- Nem. Jóslás nuku. - Hát jó.
- Hol is tartottam? - Sötétséggel repültél.
Igen. Éjszaka volt, és újra együtt repültünk.
De ezúttal minden más volt.
Igaz. Tényleg látszanak a szereplők ráncai.
Akár egy fa évgyűrűi.
Tényleg olyan, mint egy öv.
Szerintem olyan, mint egy ölelésre vágyó robot.
Azta!
Gázszag van? Elfelejtettem kikapcsolni a sütőt?
Semmi sem működik.
Jó. Lássuk! Melyik hanganyag legyen?
- Hahó! - Mit mondtam neked?
Az élet egy kozmikus baleset, és a létezésemnek semmi értelme?
Anyuci!
Kész! Visszamegyek a terápiára.
Hű, kölyök! Te aztán jó mélyre ástál!
- Ez mi? - Hallottam valamit.
Ilyen órabérért egyszer nyerhetne is!
Anyu!
Édesem! Mi a baj?
Félek! Annyira utálom a sötétséget!
Gyertek csak! Állítólag itt nagyon finom a tea.
Sötétség! Köszönöm!
Micsodát?
Hát mindent. Hogy megmutattad nekem, az éjszaka nem csupán sötétség.
Ugyan!
Az a gyerek...
Rá se hederíts! Nem tudja, mit beszél.
- Vagy mégis. - Dehogy. Én is ilyen voltam. Emlékszel?
Csak fél.
Igen, én is ismerem a félelmet.
Tényleg? Te mégis mitől félsz?
Attól, hogy igazuk van, és tényleg nem vagyok jó.
Hogy valóban ijesztő vagyok.
Sötétség! Emlékszel, amikor dicsérted magad,
- én pedig nem hittem neked? - Aha.
Már kezdek hinni neked.
Az jó. Köszi!
Tudod, tényleg sokat fejlődtél.
Hát... Nem is tudom.
- Ennyi. Munkára! - Ideje indulni.
Jó. Ideje elálmosodni.
Gyerünk!
Mi jövünk. Vége a szünetnek.
Orion! Ezt elejtetted.
- Ó! Köszi, Csend! - Szóra sem érdemes.
Mehetünk, kölyök? Pattanj fel!
Ugye ez csak vicc?
Ő kicsoda?
Ő Fény. Sötétség ősellensége.
Nekem tetszik. Biztonságérzetet ad.
Mint a meleg takaró.
Már ha szereted az ilyesmit.
„Ide nézzetek, milyen fényes vagyok!” Nekem is vannak ám trükkjeim,
csak van, amit szeretek a képzeletre bízni.
Én nem vagyok erőszakos.
Ugyan, Sötétség! Muszáj ezt mindennap?
Miről beszélsz? Nem értem.
A hozzáállásodról, a késéseidről, a bizonytalanságodról. Szia, kölyök!
Üdv!
Mindig ezt csinálod, haver!
Meglátsz, elbizonytalanodsz, aztán rajtam töltesz ki mindent.
Én fényt és reményt hozok a világnak, te pedig az ellenkezőjét.
Nem is... Én...
Többet teszek ennél.
Tényleg? Például mit?
Sok mindent.
Mesélnék róla, de most nem érek rá.
Ebben végre egyetértünk!
Három másodperc múlva hozom a napfényt,
szóval, ha még szeretnél létezni...
Hagyjuk ezt! Úgyis épp indulni készültünk. Tuskó!
Nem nevezném annak. Rendesnek tűnik.
Annyira nem az. Hidd el!
Hé! Apa!
- Mi az? Elálmosodtál? - Nem igazán.
Inkább sétáljunk, és mesélj tovább!
- Jó. Ezt szeretnéd? - Az éjben, mint Orion és Sötétség.
Semmi akadálya.
Holnap úgysincs suli, szóval menjünk!
Vágjunk át a parkon!
Jó.
Tudod, mit?
- Inkább menjünk másfelé! - Szerintem is.
LÉGY TE MINDEN!
ZENE REKLÁMOK NÉLKÜL
A JÖVŐ FÉNYES
Elengednél egy kicsit?
- Persze! Bocsánat! - Semmi baj.
Csak gyorsan leírok pár gondolatot.
Jó gondolatokat?
Csak azt, hogy milyen fura, hogy nincsenek csillagok az égen!
Szerintem is nagyon fura.
Nem kell úgy tenned, mintha te is erre akartál volna jönni.
Ugyan! A parkban nem égtek a lámpák. Ez nekem is ijesztő.
De már nem is félsz a sötéttől. Legalábbis a mesében.
- Hát az egy bonyolult mese. - És nem maradhatna továbbra is az?
A szülők az egyszerű meséket szeretik, amiben a probléma végleg megoldódik.
Orion megismeri Sötétséget, és többé nem fél tőle.
- Jöhet a táncos buli! - Ezt is beleszőjem a mesébe?
Ha te még mindig félsz, akkor Orionnak is félnie kéne.
Csak az igaz történetek segítenek.
Hogy ez milyen igaz!
Úgy gondolod?
Igen. Ezt bele kell szőnünk a mesébe.
Mi a baj?
- Meghaltál? - Álmatlanság!
Mi az? A legrosszabb verzió kiötlése a munkám.
Jól vagyok.
- Le is higgadt. Ugye? - Teljesen.
Az jó!
Oké, akkor munkára!
Versenyezzünk!
Gyere!
Menjetek! Én halandóbb vagyok nálatok.
Bent kicsit sincs világos. Nem akarok elesni.
Mitől félsz annyira?
Semmitől. Csak kedvelem a nappalt.
Meg a zajokat. Hallottátok már a nappali zajokat?
- Csicsergés, gyerkőcök, reggeli. - Jól hangzik.
Igen. Lemaradtok róla.
A hangok és a színek kapcsolatáról.
Minden fényárban úszik. Káprázatos!
Vörös, zöld, sárga, lila...
Az éjszaka is színes.
Tűz mellett jobban látni.
Igen, de ez is fény.
- Hű! Tényleg? - Azta!
- Hihetetlen! - Biztonságos és meleg.
Megértem, miért enyhíti a félelmeidet.
Megvagyok nélküle, de nehéz elképzelni, milyen szép,
- ha még nem tapasztaltad. - Tessék?
Vagyis maga Sötétség a probléma?
Bizonyos értelemben igen.
Kedvelem őt, de erről most ő tehet. Értitek?
Ne értsetek félre! Jó srác. A legjobb.
De amíg vele lógtok,
nem élvezhetitek a csodát, amit Fény képes...
Mi az?
Ideje indulni.
Nem akarod megvárni az új legjobb barátodat?
Sötétség! Szerintem az te vagy.
A beszélgetésetekből nekem nem ez derült ki.
Csak dumcsiztunk.
Imádom a fagyit, de az nem jelenti, hogy utálom a sült krumplit.
Én melyik vagyok?
- Mi? - A fagyi vagy a sült krumpli?
A sült krumpli?
- Fény pedig a fagyi? - Aha.
Melyik finomabb?
Fontos ez?
Nagyon is.
Csak szeretném, ha látnátok a nappalt.
- De az csakis nélkülem lehetséges. - Nem így értettem.
Az jó! Akkor vissza is vonhatnád, amit a többieknek szívből szónokoltál.
Sziasztok!
Rajta!
Értesültem róla, hogy nemrég félreérthető voltam,
mert rosszul fogalmaztam,
ezért helyreigazítom magam. Imádom az éjszakát és Sötétség barátomat.
Úgy érezhetitek, lemaradtok bizonyos élményekről,
de ahogy mondani szokták:
a szomszéd rétje mindig...
Zöldebb! Mert nappal látszódik a színe.
- Nem így értettem. - De igaz.
Milyen egyáltalán a zöld?
Miért a nappali lényeké minden szín?
- Igen. - Pontosan. Na?
Jól van, skacok! Ez most mellékes.
Sötétség szuper! Annyi jó van benne!
Például mi?
Figyu! A lényeg, hogy tévedtem.
A nappal nem értékesebb az éjjelnél. Ennyi.
Egyesek jobban szeretik a nappalt. Na és akkor mi van?
Hiszen a nappalt az ellentéte teszi derűssé,
ami ugye teljesen sötét és üres.
Látjátok? Ti vagytok a szél Fény vitorlájában.
Ezzel nem igazán segítesz.
Hadd fejezzem be!
A lényeg, hogy köszönet nektek az alázatos, de hálátlan munkátokért,
amivel megszépítitek a nappalt.
- Kész. Elmegyek. - Mi? Elmész?
Inkább mégsem.
Megvárom a napfényt. Hátha kapok valami munkát.
Legyen már eszed!
Te inkább ne is szólj hozzám!
Miattad utál minket mindenki. Meg a pokoli sötétséged miatt.
- De a barátod vagyok. - Te? Aki elzár a valódi szépségektől?
Rejtélyes Zajok! Tudjuk, hogy nem mondasz fel.
A nevem már Debby. Így szólíts!
Debby!
Hát, ez nagyszerű!
De legalább a többiek maradnak. Igaz?
Gyertek! Induljunk útnak!
Debby szerint mindannyiunkra ráfér egy kis fény.
Éreznünk kell a...
Más nem fogja, hát kimondom.
- Éreznünk kell, hogy megbecsülnek. - Ja. Már mióta mondom!
Így van.
Felmondok!
Én is. Nem akarok az árnyékodban élni.
Hogy mi? Tessék?
Az álmodozás nappali tevékenység. Egy új kihívás.
Jobb, mint a rémálmok.
Édes Álom! Ne!
Na jó. Ha ő felmond, akkor én is.
Az álmatlan alvás nem az én műfajom. Minek maradnék?
Ha Alvás felmond, nekem kell ébren tartanom mindenkit?
Az túl nagy meló.
Felmondok.
Oké. Vége a szünetnek.
Elég a bohóckodásból! Indulnunk kell.
Alig várom, hogy egy új nap virradjon!
Srácok! Ne hagyjatok magamra! Kérlek!
Össze kell fognunk, hiszen... Barátok vagyunk.
Nos, örülök, hogy ennyi időt veletek tölthettem.
Kellemes reggelt!
Jó reggelt mindenkinek!
Valaki Fényt emlegette?
Én nem értem, mit látnak benne.
Ezzel egyedül vagy.
Az éjszaka már csak rólam szól.
Ez így nem is éjszaka.
Csak ürességnek tűnik.
Annak is hangzik.
És holnap még te is elmész.
Egyedül repkedhetek majd örökké? Ez egy borzalmas ötlet volt!
Nagyon sajnálom.
Holnap napközben megkereshetem és meggyőzhe...
Nem. Abbahagyom.
Leülök erre az akármire. Ez egy szikla? Nem hinném, hogy él.
Leülök ide, és megvárom a nappalt.
- Azt nem teheted. - Miért nem?
- Senki sem kedvel. - Ez nem igaz!
Akkor hol vannak?
Szia, Sötétség! Rajta! Mozdulsz vagy elmúlsz.
Sötétség!
Gyerünk! Mozgás!
Sötétség! Téged nem érhet fény! Akkor megszűnsz létezni.
Vállalom ezt a kockázatot.
Hát jó.
Én szóltam.
Várj! Ne!
Bocs, kölyök, de a nap nem vár senkire.
Sötétség! Tűnés! Most!
Hát ezt benéztem.
Mennyi esélye volt?
Ne! Sötétség!
Sötétség!
Ez pech, de én szóltam.
Megyek és táplálom az életet a Földön, szóval...
Viszlát, kölyök!
Jó reggelt mindenkinek!
Ragyogjon a napotok, mint az arcotok!
Értem. És aztán?
- Nem tudom. - Tessék?
Nem tudom, mi történt azután.
Otthagyod magadat, a kis Oriont a...
Hol is?
Valahol Európában. Nem tudom.
Ez nem jó befejezés.
Mondtam, hogy bonyolult mese. Kifogytam az ötletekből.
- De ez a te meséd. Veled történt. - Igaz, de nem tudom, hogy végződik.
A szemmel látható csillagok együttállását csillagképeknek nevezzük.
Az égbolt ókori ábrázolási módjait vizsgálva elkezdünk...
A plafont bámuljuk.
De nagyon jó az illúzió. És nagyon tanulságos.
A valódi eget kellene látnunk.
Eltakarják a csillagokat, és helyettük álcsillagokat vetítenek?
Ez egy nagyon jó meglátás, édesem.
Köszi!
Nem a munkádat kritizálom.
A planetárium tök menő. Szuper kis munkahely.
Köszönöm. Én szeretem.
És tetszik, amiket mondtál.
Van egy ötletem a mese befejezéséhez.
Tényleg? Érdekel.
Tényleg? Biztos?
- Teljesen. Hallgatlak. - Jó. Egyszer csak felbukkanok.
- Te? - Nem tetszik?
Dehogynem. Folytasd csak!
Azon tűnődtem, barátok lennénk-e ha egyidősek lennénk.
Ez engem is érdekel. Folytasd!
Jó. Szóval felbukkanok.
Szia!
Üdv néked, teknősömön felbukkanó idegen!
- Hüpátia vagyok. - Az ókori görög csillagásznő?
Nem, viszont róla neveztek el.
Így már világos. Én Orion vagyok.
A csillagkép?
Igen. Ami nekem nem vadásznak tűnik, hanem...
Egy ölelésre vágyó robotnak.
Igen, ezt már hallottam.
Tudod, hol vagyunk?
Valahol Európában. Nem tudom.
A manóba is! Távol az otthonom. Éjjel tönkretettem mindent.
Tudom. Követem a történetedet.
- Tényleg? - Aha.
Éjszaka nélkül az emberek nem tudnak aludni, és megőrülnek.
- Ezt nem hagyhatjuk! - Ezért jöttem.
Van egy ötletem az éjlények visszaterelésére.
Tényleg? És mi az?
Segítségül írtam egy verset.
„Elment, és most hiányzik az éj Helyette nincs más, csak a fény”
Nem biztos, hogy ez segít.
Folytasd!
„De e kettőn kívül van még valami más
Kitörhet majd az ujjongás
De hiányzik az éj, hisz olyan, mint én
Élesebben látok az éjszaka közepén
Talán túl fényes most a világ
Zajos lett, önző, és önként vív csatát”
Apokaliptikus éghajlati vészhelyzet van,
a sötétség hiánya katasztrofális lehet.
Hm.
Nem egészen így képzeltem.
„És sosem hallják meg, aki csendes
Kockafejűnek tartják, ki érdekes
Hm.
Na jó.
Ez kezdi aláásni az önbizalmamat.
„Azt hittem, a csend a hang hiánya
De már tudom Az űr a halk hangok világa
Azt hittem, a sötétség a fény hiánya
Pedig benne látható A csillagok ragyogása
A csend, a sötétség és az álmok egykor átöleltek
Bennem semmiként is Biztonságérzetet keltettek
Elment, és hiányzik az éj
Helyette nincs más csak a fény”
- Igazi költő vagy. - Igen, az.
Ez gyönyörű volt!
Köszönjük!
Vissza kell adnunk az éjszakát a világnak.
De Sötétség meghalt. Nélküle nincs éjszaka.
Nem halt meg.
Sötétség még él. Az emlékezetedben.
- Amihez csak egyvalaki férhet hozzá. - Édes Álom! Segíts!
Az egész csapatra szükség van.
Az álombéli halál valóság lesz.
- Álmatlanság! - Mi van? A munkámat végzem!
Talán mégsem jó ötlet a világ sorsát
egy 11 éves, lámpalázas gyerekre bízni.
Ne aggódj! Én melletted leszek.
Intézkedek.
Alvás! Te jössz!
Ne aggódj! Megoldom.
Kezdheted számolni
a bárányokat!
Ez az, Édes Álom!
Mehetünk?
Szép álmokat, Orion!
Mélyre kell ásnunk.
Az elméje legsötétebb bugyraiba.
Sallyvel beszélni.
FELELTETÉS
Kiselőadás.
Gyilkos bohócok.
Káros hullámok.
Szúnyogcsípés.
Zuhanás felhőkarcolóról.
Meg is van.
Ekkor találkoztál Sötétséggel.
A hálószobádban.
Halk morajlás jön a szoba legsötétebb sarkából.
Egy baljós alak jelenik meg,
mintha kirajzolódna a szoba sötétjéből.
- Sötétség! - Orion!
Visszajöttél értem.
Hát persze. A barátom vagy.
Féltem, hogy elveszítelek.
Nem. Itt vagyok, haver.
Mi ez?
Mi?
Sötétség!
Jaj, ne!
Sötétség!
Orion!
Ez meg mi? Miért bukkan fel folyton?
Ez csak a fejedben van, Orion! Csak te állíthatod meg!
Be kell menned érte.
Nem ugorhatok be oda. Mi lesz?
Fogalmam sincs, de szerintem ez a lényeg.
Miről beszélsz?
Ha ismerjük a mese végét, a közepe kevésbé ijesztő.
De a félelem talán az élet része.
- Talán érezned kell a félelmet... - És azért is belevágni.
- Sok sikert, Orion! - Köszönöm, Hüpátia!
Tarts ki, Sötétség! Jövök!
Orion! Itt vagyok!
Orion!
Sötétség!
Kijuttatunk innen.
- El fog szakadni! - Jaj, ne! Tarts ki!
Fel kell ébresztenünk.
Ha nem teszünk valamit, mindketten...
Ezerfelé szakadnak, és meghalnak? Vigyázz! Megoldom.
Be fog szippantani!
Most mi lesz?
Nem tudom.
De veled az ismeretlen kevésbé tűnik ijesztőnek.
Tudom, hogy érted.
- Örülök, hogy megismertelek, Orion. - Úgyszintén.
Orion! Ébresztő! Elkésel a suliból.
Újságcikk: az alvás gátolja a növekedést. Ébredj! Miért nem működik?
Nem tudom. Ilyen mélyen még nem altattam senkit.
Kelj fel! Ébresztő!
- Ébredj! - Kelj fel!
Orion! Kelj már fel!
- Ébredj fel! - Gyerünk, Orion!
Orion! Ha nem ébredsz fel, lemaradsz a kirándulásról.
Lemaradsz a kirándulásról.
Sally!
Sötétség! Sikerült!
Szép volt, kölyök!
Ez jó. Hát itt van! Örülök neked, öreg barátom.
Viszlát, Orion! Álomszerű éjszaka volt.
Igen, az.
Szia, Hüpátia!
Csodásat alkottál.
Ahogyan te is.
És te is.
Hű!
Ejha!
- Te vagy a legjobb, Sötétség. - Aha. Szerintem is.
- Kösz mindent, Sötétség! - Úgy van!
Hát itt a vége!
De holnap éjjel találkozunk.
Sötét lesz, az biztos.
Nem pont így fogok kinézni. Kicsit másnak fogsz látni.
Még jobbnak.
Igen. Értem.
És értékelem.
Köszönöm!
Nem. Én köszönöm neked, Orion.
Micsodát?
Hát, hogy ilyennek látsz.
Mert mások szemével látod magad igazán. Tudod?
Akkor elmész holnap a kirándulásra?
El.
Izgulsz?
Rettegek.
- De akkor is elmegyek. - Örülök neki, kölyök.
Minden rendben lesz.
- Örülök, hogy megismertelek, Hüpátia. - Én is, Sötétség.
Szuper apukád van.
Tudom.
Hogy mi?
- Nem értem. - Segíteni jöttem.
- A jövőből? - Azt hiszem.
- Jól vagyok a jövőben? - Jól.
Akkor nincs miért aggódnom?
Szerintem nincs.
Milyen fiatalok!
Tényleg? Én vénnek látom őket.
Mi az?
Orion! Megegyeztünk, hogy nem jössz be.
Igen, de már holnap van. Átaludtátok a napot.
Mi? Istenem! Igaza van!
Tényleg? Ejha! Jól elaludtunk.
Fáradtak lehettetek.
Hagytalak titeket pihenni.
- Ő meg kicsoda? - Hiszitek vagy sem, a lányom.
- Egy lány barátom. - Örvendek!
Csókolom!
- Mi a neved? - Hüpátia.
Szép név.
Esetleg hazavinnétek autóval?
Hol laksz, drágám?
- Manhattanben. - Mi?
Hogy kerültél ide? A szüleid tudják, hogy itt vagy?
- Sejtik. - És nem jönnek érted?
Tényleg! Fel kéne hívnunk őket.
- És most? - Nem tudom.
Nem tekereghetsz 20 évvel a születésed előtt.
Tudom.
- Hogy kerültél ide egyáltalán? - Csak úgy.
- Csináld újra! - Jó.
- Mi a baj? - Nem tudom.
Szörnyű! A szüleim örökbe fogadhatnak.
- Mi? Nem! És anya? - Kedvel téged.
Nem ő, az én anyukám. A feleséged.
Ja, tényleg.
- Van feleségem? - Igen. Az anyukám.
Tudom.
Kész katasztrófa!
Hm?
Te meg ki vagy?
Tycho. Segíteni jöttem.
Kint van az időgépem a pázsiton. Hazavihetlek.
Tényleg?
Indulnunk kell.
Az interdimenzionális időszörnyek miatt.
Meg kell állítani őket, vagy elpusztítják a történelmet.
- Húsz év múlva találkozunk. - Viszlát a jövőben!
Ha szólok, rohanj a kapszulához!
Rendben.
Most!
Ez igen!
Szorítsd az ülepedet!
Mi a...
Apa!
Hüpátia!
Szia, Tycho! Rég láttalak. Egy cseppet sem változtál.
Te viszont megöregedtél.
Talán egy kicsit felnőttem.
Nekem mennem kell.
Kösz a fuvart!
Nincs mit.
Aztán visszarepültem ide az időgéppel,
elintéztem az időszörnyeket, és lefeküdtem.
Micsoda befejezés!
- Tetszik? - Nagyon.
Kösz, hogy segítettél kitalálni. Nekem nem ment.
Álmos vagy?
Igen.
Jó éjt, édesem!
Jó éjt, anya!
Nyitva hagyjam?
Becsukhatod.
Jól van. Szép álmokat!
Szia, apa!
Alszik?
Majdnem.
- Kitalálta a mese végét? - Igen.
Egy időgépet.
Az jó.
Egy időgépet?
Jó ötlet.
Szerintem is.
- Fent leszel még? - Reggel megyek vissza a városba,
ezért még gyönyörködöm az éjszakában.
Oké, apa. Én lefekszem.
Jó éjt, Hüpátia!
Jó éjt, anya!
Jó éjt, Hüpátia!
Melléd ülhetek?
Örülnék neki.
ORION ÉS A SÖTÉTSÉG
EMMA YARLETT KÖNYVE ALAPJÁN
MEGHAN NOYES ÉS NOELLE MCCOWN EMLÉKÉRE
A feliratot fordította: Török Lajos