Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Toto je příběh o jednom malém tajemství,
které uzrávalo několik desítek let.
Psal se rok 1996.
Tehdy moje dcera Avery potkala Logana.
Od toho dne bez sebe už nedali ránu.
Logan byl jiný než ostatní Averyini přátelé.
To jsme s ženou hned poznali.
A nebylo to jen tím, že byl kluk,
ale proto, že s ním mohla být
bez obav stoprocentně sama sebou.
A on zase s ní.
Jak roky ubíhaly,
jejich přátelství se lehce změnilo.
Proměnilo se v lásku, kterou bych přál zažít každému
aspoň jednou za život.
Lásku, která vám pomůže překonat cokoli.
Jako to léto, kdy Averyina matka, láska mého života, zemřela.
Ale bez ohledu na to, jak těžké to bylo, život šel dál
a já měl tu výsadu přihlížet, jak oba dospěli v úžasné lidi.
Avery se svým bezmezným odhodláním
dostala snovou pracovní nabídku v Londýně.
A Logan,
ten dělá, co může, aby nepřišel o svou životní lásku.
Avery, jak mám pochopit, co jsem zvoral, když mi to neřekneš?
Zkus hádat.
Jasně, můžu hádat,
ale podle tónu tvýho hlasu a tý naběhlý žíly na čele
usuzuju, že to nepomůže.
Avery, tak řekneš mi to?
Jsi opilej. Naše poslední společná noc a ty se opiješ.
Nenapadlo tě, že jsem se opil právě proto?
Můžu za to, že jsi v hospodě předváděl moonwalk?
Jo.
Ne. Promiň.
Dělám si srandu. Aspoň částečně.
Bude se mi strašně stýskat.
To mně taky.
Obejmeš mě aspoň?
Nezlob se.
Jsem prostě smutnej.
A chci, aby byl náš život veselej.
Logane, jsi namol.
Namol zase ne.
Fajn. Kde teď jsi?
Na tvý rozlučce.
Moc vtipný.
Překvapení!
Díky.
- Vypadala překvapeně. - Rozhodně.
Budeš mýmu klukovi moc chybět. Víš to?
Jo.
Já jednou chodila s Angličanem.
Britskej přízvuk mě děsně rajcuje.
Možná jsem blázen, možná romantik,
ale myslím, že to s mou dcerou můžete dotáhnout až do konce.
Fakt?
Jen to nevzdávej, nepolevuj a poslouchej svý srdce.
Nezlobit mě v letadle nohy...
Žijeme jen jednou.
Mami, co radši něco zakousnout?
- Dobře. - Jo.
Čas na přípitek.
Měl bys něco říct. Rozhodně.
- Teď? Jo. - Fajn.
Všechny vás zdravím.
Prosím o pozornost!
Neboj, zlato.
Nepřichystal jsem si žádnej dlouhej, nudnej a trapnej proslov o tom,
jak moc...
mi budeš chybět.
Rozhodně vás nebudu dokolečka nudit řečma,
jak neskutečně jsem na tebe pyšnej.
A jak by na tebe byla pyšná máma.
Takže ne. Takový tlachání není na místě.
Nemám v úmyslu kazit přítomným náladu.
To nechám na Loganovi.
Tak prosím.
Ahoj.
Co děláš?
Dávám ti důvod zůstat.
- Asi jsi špatně pochopil... - Neboj, Mitchi.
Dobře.
To je trapas.
Avery, vím, že se občas navzájem doháníme k šílenství.
Vstaň, prosím.
Neumím si bez tebe představit život.
Dobře, zlato, vstávej.
Nechci, abys toho pak litovala.
Nedělej to.
Takže, Avery...
- Vezmeš... - Ne, Logane. Nevezmu si tě.
Ani jsem to nedořekl.
Logane, já odjíždím. Smiř se s tím.
Ne.
Ne, ty neodjíždíš, ale utíkáš.
Pojď na vzduch.
Utíkáš před tátou, kterej si bez tebe ani nespíchne sendvič.
Jak kterej.
Utíkáš z domova, kde to, jak vím, máš ráda.
- Zato domov jí nikam neuteče. - A utíkáš přede mnou.
Jako bych ani neexistoval.
Tohle teď nebudeme řešit.
Být tu tvá máma, hádám, že bys ji dost zklamala.
- Ale být tu s náma... - Tati.
...myslím, že bychom tohle vůbec neřešili.
Mámu z toho vynech.
- Je to pravda. - Je konec.
To není nic novýho.
Už tě nechci vidět.
Co se odstěhovat na druhý konec světa?
To nikdo nečekal.
Klíčky!
ALS kbelíková výzva se stala virální.
Hamilton právě překonal broadwayský rekord.
Legalizace stejnopohlavních sňatků je milníkem.
...satelit konečně vyfotil Pluto.
...ve finálovém zápasu. Mamba se loučí.
Beyond Meat zaplavuje obchody s potravinami.
Stranger Things jsou nejsledovanějším seriálem na...
Moonlight vyhrál Oscara za nejlepší film...
Vítejte ve Windsoru na královské svatbě.
Thajský fotbalový tým je konečně zachráněn.
Propukl požár v katedrále Notre-Dame.
...pořídil první snímek obří černé díry.
Virtuální realita přichází. Lajkujte a odebírejte...
...podle Elona ano. A jmenuje se Cybertruck!
Greta Thunberg je osobností časopisu TIME za rok 2019...
Palčáky Bernieho Sanderse. Virální...
Bridgertonovi překonali rekord v počtu diváků za první...
...NFT, která hýbou světem umění.
...úspěšně dopravila vozítko Perseverance na Mars.
Ever Given uvízla v Suezském průplavu.
...Hra na oliheň je oficiálně nejsledovanějším seriálem Netflixu.
Kapitán Kirk osobně míří do vesmíru.
Po celých 87 letech má Anglie znovu krále.
Přichází umělá inteligence.
Argentina vyhrála mistrovství světa 2022.
Modrý kanárek Twitteru vypadl z hnízda.
Kalifornie pozastavila činnost autonomních vozidel Cruise.
...Barbie a Oppenheimer, perfektní hollywoodská...
Žijeme v éře Taylor Swift.
SOUČASNOST
Šťastný a veselý, lidi. Mizím.
- Díky. Veselý Vánoce. - Šťastnou cestu.
Ahoj, kde tě mám?
- Ve vestibulu. - Nevidím tě.
Už mě vidíš?
Jsi vystresovaná?
Chystám se na Vánoce do jámy lvové.
- Jasně, že mám nervy. - Chci tu ženskou poznat.
Věř mi, to nechceš.
Vydutý dno je dobrý, nebo špatný?
Bude jí chutnat.
Fajn, už musím.
Nadechni se, to dáš.
- Drž mi palce. - To bude dobrý.
Na 90 procent. Tvůj osud závisí na tý flašce.
Skvělý.
To dám.
Kdes byl?
Procházel jsem stavbu.
- Jsou tady? - Za deset minut.
- To je ono? - Jo.
Super. V sázce je spousta peněz.
Kde jsi je potkal?
To je jedno. Hlavní je, že mají vizi a topí se v penězích.
Bavíme se o 15 až 20 patrech. A to jen u hlavní budovy.
Řekněme, že tu zakázku získáme. Co to znamená pro mě?
- Pro tebe? - Jo.
Rok jistý práce, střechu nad hlavou, jídlo na stole.
A jedinečnou příležitost pracovat pro mě.
Věnuju ti maximálně 15 minut.
Jinak přijedu pozdě ke Cassiiným rodičům.
První dojmy se přeceňujou.
Nejsi rozvedenej?
Žijeme odděleně.
Ne, firma se musí registrovat dnes.
Ne. Odškodný je standard. Bez něj smlouvu nepodepíšeme.
I kdyby tam šel osobně. Proto nás najali.
Účtuju si každých započatých šest minut.
Upozornila bych je, že každý den dluhu narůstá dluh i u mě.
Můžeme se další hodinu dohadovat,
nebo to zkrátíme a shodneme se a vám zbyde 300 dolarů k dobru.
Dáme si opáčko. Bráchové se jmenují Callum a...
- Cam. - Cam.
Cassie, Callum, Cam.
A fenka se jmenuje Cookie.
Ne, Veronica.
Já vím, že je to Veronica, ale...
Cookie? Cassie, Callum... Všichni na C?
Moc vtipný.
Nech toho.
Budu chvátat.
Měl bych jít s tebou.
Ne. Miluju tě, ale nemáme čas,
abyste s tátou zabředli do další konverzace o vynálezu ledničky.
Jasně. Víš, že se jí říkalo „mraznička“?
- Zvláštní, co? - Jo.
Bývala to skříň s ledem. Představ si to. Úlet, viď?
- Nechceš... zajít? - Ne, díky.
Fajn. Hned jsem tu.
Tati! Pozdě, ale přece.
- Ahoj, zlatíčko. - Ty bláho.
- Kde je Cam? - V autě.
Vypravíme tě, detektive Magnume, než přijde další případ.
Jen si ze mě utahuj,
ale Tom Selleck býval velkej idol.
Jo, to věřím.
Tady máš, chytrolínko.
Určitě si je nechceš nechat?
Ne, je načase, aby sis je vzala.
- Ozval se ti někdy? - Ne. Nikdy.
Sem tam potkám jeho mámu. Ptá se po tobě.
Mami?
Přišel za tebou Logan.
Kterej Logan?
Tvůj vnuk Logan.
- Pamatuješ si mě? - Jsi fešák.
No to... děkuju, babi.
Je to trochu divný, ale jak se máš?
Znuděně.
Skoro k smrti, ale ještě se nezadařilo.
Dost temný myšlenky,
ale s nudou asi dokážu pomoct.
Jdeme na to.
SLUŽBA ODPOJENA
Můj oblíbenej kanál.
Znáš to? Nikdy se netrefí do rohu.
Nemám to moc nakoukaný.
Mitchelle, tvůj kufr je prázdnej.
Jo, je prázdnej,
protože všechno, co do něj přijde, se teď pere.
Všechno?
Jasně. Barevný, bílý, černý, prostě všechno.
A víš, že se to obarví?
Vypadá na chlapa, co si potrpí na zevnějšku?
- Kéž bys mohla s náma. - Taky bych ráda.
- Třeba příští rok. - Jo.
S trochou štěstí se vrátíme k prodanýmu domu.
- Jo. - Jo.
- Pa. Šťastnou cestu. - Díky.
Napiš, až přistanete. A neupijte se.
- Mám tě rád. - Měj se.
- Nevím jak ty, ale já se možná upiju. - Asi se přidám.
- A podle mě ti to sekne. - Že jo?
- Snažíš se. - Viď?
- Proč nefunguje kabelovka? - Panečku, to je hodin.
- Už musíš. - Mělas říct.
- Jsme v pohodě. - Nejste. Pomůžu vám.
Pomáháš nám dost.
Všechny ty léky a pečovatelky mi přerostly přes hlavu.
Je toho... Jsme v pohodě.
Velkej krok, co? Svátky u rodičů?
Nezamlouvej to.
- Myslíš, že bych ti lhala? - Nemyslím, vím to.
- Zvládnete to? - Jasně.
Na Štědrý večer zajdou Al a Dan. Až se vrátíš, uděláme si večeři.
- Dobře. - Udělej na ně dojem.
- Udělám. Mám tě rád. - Já tebe.
- Kdyby něco, volej. - Jasně.
- Mám tě rád, babi. - Jo?
Nezapomeň se pomazlit se psem.
- Provedu. - Máma to ocení.
A neboj, neštěká ani nekouše. Je to zlatíčko.
Dobře. Nemyslela jsem...
Musíš ochutnat máminy čokoládový sušenky.
- Jsou neskutečný. - Dobře, ochutnám.
Ale počítá, kolik jich kdo snědl, tak bacha na to.
- Budu střídmá. - Pro mě peče várku navíc.
- Neládovat se. - Přesně.
Dám si pozor.
Když budeš hodná, dám ti kousnout mojí sušenky.
- Panebože, už začali. - Jo.
- Já chtěla přijít dřív. - Jo.
- Měla jsem se převlíct. - To je dobrý.
Ne, jsem nervózní.
- Dýchej. - Jo.
- Sluší ti to. Vypadáš úchvatně. - Vážně?
- Jo, pojď ke mně. - Dobře, díky.
Snad neruším.
- Ahoj, zlato. - Ahoj, mami.
- Paní Morganová. - Avery. Lepší pozdě než nikdy.
Pro vás.
Děkuju, drahoušku.
Heleme se, šroubovák.
Rychlý a bez práce.
Ahoj.
- Kdepak, hosty nejíme. - To se ještě nestalo.
Jdeš dál? Jsem na tebe pyšná.
- Jak je? - Jsem unavenej.
- Strháš se mi. - Jo.
Jdeme na to.
- Hádej, co jsem upekla. - Sušenky.
- Jen pro svýho chlapečka. - Já vím.
Pěkný džíny.
Leonarde!
Jsi v blbý situaci.
No, něco udělat musím. Jen přemýšlím co.
Popros o peníze Paula. Musí být v balíku.
Paula se doprošuju, co jsem začal.
Pořád si vede svou.
„Přiveď klienta, dostaneš prachy.“
Tak proč nepřivedeš klienta?
Podle mě nečeká, že to vezmu vážně.
Ale je to dobrý nápad.
Takových já mám, Logane.
Táta má v oboru spoustu přátel. Můžu tě seznámit.
To by bylo super. Děkuju.
Ne. No tak. Co se ti nezdá na mým oblečení?
Viděl ses v zrcadle?
- Ahoj, tati. - Ahoj, zlatíčko.
Veselý Vánoce.
- Ahoj. - Ahoj.
- Ať máma nevidí, že nepracuju. - Máma je tu.
Ahoj.
Pro vás.
Logane, jsou nádherný.
Omlouvám se za zpoždění. Zasekl jsem se v práci.
Neblázni. Musí být těžký se utrhnout, když jsi teď velkej šéf.
- Já ale... - Kde máš kufry?
V autě. Dojdeme pro ně po večírku.
Nesmysl. Callum vám je přinese.
Callume. Přineseš mu kufry, prosím?
Ano, matko.
Zdá se, že dorazili.
Nová krev. Díkybohu.
- Co říkáš? - Nic. Nevšímej si mě.
- Ahoj, chlape. Těší mě. - Klíčky.
- Jo, jasně. Moje je tamto... - Zvládnu to.
- Můj oblíbenej brácha. - Oblíbená ségra.
Logane, můj brácha Cam.
- Ahoj. - Rád tě poznávám.
A já tebe, chlape. Těší mě.
- Jo. - A jeho přítelkyně Avery.
Moc mě těší.
Jo.
Omlouvám se. Avery a já...
...jsme nadšení, že s váma můžeme strávit Vánoce.
Jasně.
- Jo. - Přesně tak.
Těší mě. Logan, že?
- Jo. Logan. - Jasně. Tak jo.
Jo. Super.
Dobrá. Logane,
spousta lidí se těší, až tě pozná.
- Jdeme. - Dobře.
- Představím ti sousedy. Jsou prachatý. - Tak fajn.
Jo, přehrabuju se v penězích vidlema.
Nevěřil byste, kolik mi sype bitcoin.
Příští rok touhle dobou si koupím loď.
A... jste zvanej.
Poznám to.
Umírám hlady.
- Kde tu najdu záchod? - Ukážu ti to.
- Já ho dovedu. - Ne. Říkalas, že máš hlad.
Dej si tohle. Je to dobrota.
- Díky. - Pojď.
- Fajn. - Super.
- A jéje, je v ráži. - To se mi snad zdá.
Zachovej chladnou hlavu.
Logane, nesmíš o nás nikomu říct.
To je sranda. Jak je to dlouho?
Deset let.
Řekneme jim na rovinu, že jsme spolu chodili a že je po všem.
- Tobě to přijde vtipný? - Celkem jo.
Víš ty co? Asi máš pravdu.
Možná bychom měli přiznat, že jsme spolu chodili.
Aspoň si následující čtyři dny můžou představovat,
jak spolu my dva máme S-E-X.
S-E...
Nás si nevšímejte. Dovolte.
- Logane. - No jo.
Fajn, chápu, že to by nebylo ideální.
Rozhodně nepotřebuju, aby do mě ještě víc šila.
Erica? Vždyť je to zlatíčko.
To jsi celej ty.
Sotva se ukážeš, hned se tý megeře vlichotíš do přízně.
- Megeře? - Jo, je pěkně zlá.
Aha, chceš ji nahlásit paní učitelce?
Promiň, jen jsem se to snažila říct tak, abys mi rozuměl.
Podepisuješ Cassie žákovskou, nebo s ní musí za rodičema?
Moc vtipný. Můžeme už jít?
Rozumíme si?
Jo. Jasně.
- Tak se rozhodni. - Jasně, rozumíme si.
Dobře.
Až po tobě.
Ne. Až po tobě.
Ty se mi snad zdáš.
Pohoda. To bude dobrý.
- Logane. - Ahoj.
Představím ti nejlepší kamarády našich.
- Margaret. - Dobrý den, Logan.
A Stan.
- Těší mě. - Zdravím.
Teda.
Hezkej úlovek, Cassie.
Margaret.
Jen říkám, co si stejně všichni myslí.
Cassie říkala, že jsi velký zvíře v developmentu.
No, dá se říct, že dělám do komerčních a průmyslových nemovitostí.
Zrovna finišujeme obchoďák na severu města.
- Vážně? - Jo.
Stanova firma se chystá stavět komerčně-zábavní komplex v Mariettě.
- Mohli byste to spolu probrat. - Zlato.
Komerčně-zábavní komplex?
Je to taková zábava pro lidi mýho věku.
Na kluby už jsme moc starý,
ale zas moc mladý na šachy.
Cítím s tebou.
Zní to zajímavě. Rád bych si k tomu něco poslechl.
Třeba bych mohl poradit.
Proč ne? Nechám ti poslat zadání.
Ale abys věděl,
firmu hodláme vytendrovat 1. ledna.
Takže nabídky sbíráme do 24. prosince.
Dobře. To není problém.
Jak se asi bude tvářit?
Hele, koho vedu.
Sophie!
- Sophie. Cože? - Panebože.
Pane jo. Nevěděl jsem, že budeš na svátky doma.
- Doufala jsem, že přijdeš. - Teda.
Chtěla jsem tě překvapit. Museli slíbit, že nic nepoví.
- Ahoj, tati. - Ahoj.
Gratuluju, povedlo se.
Soph, moje přítelkyně Avery. Avery, Sophie.
- Ahoj. Těší mě. - Ahoj.
- Odkud se znáte? - Tihle dva?
- Jsou nerozlučný od kolíbky. - Jo.
Až nám jednou utekla do Austrálie.
Ale zato nám teď dává lékařský rady zdarma.
Pravda. Touché.
Je tu Callum?
Je. I když si určitě přeje opak.
No jo. Tamhle je.
Panebože. Kolik mu je?
Asi 18.
Asi? Je mu přesně 18.
To jsem řekla.
Vážně?
Callume, ne! Leonarde.
Callume, co to vyvádíš? Děláš si srandu? Polož to.
- Říkals, že se můžu napít. - Až ti bude 21. Jsi ještě dítě.
Vyrostl a my přitom nezestárli.
Jo, ani o den. Hydratační krém dělá divy...
Tak jo, vánoční parto. Hádejte, co bude.
- Vzpomínám si. - Já vím.
Já jsem novej. Co to je?
Tajný Santa, nejstarší tradice naší rodiny.
Limit je 50 dolarů, tak dorazte, jinak vás příští rok nepozvu.
Kdo dostal mě?
Neřeknu.
- Nesmíme to říkat. - Doufám, že ty.
Proč nestárne?
Úplně jak z hororu.
- Ahoj. - Ahoj.
Ten Logan bude fajn, co?
Sophie taky.
Zvláštní, že ses nikdy nezmínil, jak blízký jste si byli.
Asi proto, že za posledních deset let jsme se viděli jen párkrát.
- Jo. - Tvoje máma ji zbožňuje.
Ty snad žárlíš?
Ale vůbec ne.
Ne, jen je vysoká a moc hezká.
Vysoká, říkáš? Nevšiml jsem si.
- Ale že je hezká jo? - Ne, já...
Já nevím. Vedle mě je vysokej každej. Mám 175 cm.
A krásná jsi ty.
K tomu tak akorát vysoká
a máma po chvíli roztaje. Dobře?
Dobře.
Cassie neměla ráda do 11 let.
A Calluma podle mě nemusí dodneška.
Moc vtipný.
Kéž by bylo.
Oblíbí si tě.
Snad. Dobrou noc.
Neboj. Dobrou.
- Můžu nechat svítit? - Jo, klidně.
Veronico. No jo, ty jsi ale roztomilouš.
Neškádli ji.
- Ahoj. - Čau.
Dobré ráno.
- Kafe? - Ano, prosím.
Napadlo mě, že bychom mohli zajet do města.
Jo, to by bylo super,
ale říkal jsem ti, že zítra pózujeme na portrét. Zapomnělas?
Tos říkal?
Jo, malířka přijde udělat poslední úpravy.
Aha, poslední úpravy.
Jo, já vím, ale když máma si na to potrpí.
- Je to trochu děsivý. - Jo.
Co je děsivý?
Ne, vrzavý. Myslela jsem vrzavý. Postel v jeho pokoji trochu vrže.
Aha. Omlouvám se, že naše ubytování neodpovídá tvým standardům.
Ne, jen jsem...
Logane, jak ses vyspal?
Jako miminko. Děkuju.
To ráda slyším.
Logan dojede pro stromeček.
Po mši ho ozdobíme. Měla bys jet s ním.
Akorát bych tě zdržovala.
Bude to zábava a aspoň se poznáte. Jen jeď.
Jo.
- Super. - Super.
Ale nezapomeňte,
že mše pro děti začíná ve čtyři.
A vy dva, otec Paul říkal, že pokud byste se chtěli ujmout čtení...
- Mami. - Fajn. Jde jen o Ježíškovy narozky.
Bude mu přes 2 000 let, ale jak je libo.
Avery, džínovou večerní nech v kufru.
Kdybys náhodou přemýšlela, co na sebe.
Hned se vrátím.
- Co to máš za hábit? - To je kabát. Nevypadá, ale hřeje.
Tumáš. Nebudu poslouchat, jak celej den remcáš.
- V tomhle nikam nejdu. - Proč ne?
Protože je to hnusný.
A je na tom Callumova jmenovka.
Jedeme jen pro stromek.
Myslím, že to přežiju. Pojď.
Tati, pojď!
Zkus to znova.
Protože jsem upravila anotaci.
Asi jsem poslala starou verzi. Promiň.
Napravím to, až se vrátím domů. Díky.
Moc se omlouvám. Díky.
Tohle nějak nechápu.
Víš, že ve městě je prodávaj už uříznutý?
Jo, ale to není zábava.
Navíc nedám za stromek stovky dolarů.
- Teda, na tebe je spoleh. - Děkuju.
- Už teď se klepeš. Oblíkneš si to? - Jo. Proč ne?
- Počkáš na mě? - Jdu pro horkou čokoládu.
- Fakt? - Ne.
Co tenhle?
Ne, hledáme aspoň dvoumetrovej. Tyhle jsou malý.
Mrznou mi nohy a umírám hlady.
- Já věděl, že něco nemám. - Co?
Normálně nosím po kapsách oříšky a krekry, kdyby ti vyhládlo.
K popukání. Co tenhle?
Abys věděla, vetřít se Erice do přízně není zdaleka tak těžký, jak předvádíš.
Její obrana má spoustu mezer.
Mám návrh. Co kdybych ti párkrát nahrál na smeč?
Ukážu tě v co nejlepším světle
a třeba Ericu přiměju, aby si tě zamilovala.
- Řekl ti někdo, že si dost věříš? - Myslím to vážně.
Proč bys to dělal?
Protože jsme kamarádi. A na oplátku by mi bodla tvoje pomoc.
Aha. A s čím?
S žádostí.
- S žádostí? - Jo.
Ne touhle žádostí.
S žádostí o spolupráci. Pro Stana.
Věř mi, s Cassie zatím zásnuby nehrozí.
- Chápu, maturita má přednost. - Můžu to doříct?
Dělal jsem všechno možný, kreslil plány bez stavebního povolení,
ale nikdy jsem nesestavoval plnohodnotnou obchodní nabídku,
což ty podle všeho děláš denně.
Jak víš, co dělám?
Tvůj táta dal mámě tvou vizitku.
Dlouho visela na lednici.
Tak co říkáš?
Slečno obchodní konzultantko s MBA? Jdeš do toho?
Jsi bláhovej, jestli věříš, že splácáš nabídku na koleni.
Nikdy jsi to nedělal.
Takže mě chápeš?
No tak. Pomůžeš mi, prosím? Píchneš mi s tou nabídkou
a já z tebe vykřešu plnohodnotnou Morganovou.
Kdo říká, že je to tak vážný?
Je ti přes 30. Rozhodně nezávazně nerandíš.
A přiznejme si, že tvůj kluk je kolosální mamánek.
Nejradši by ho ještě kojila.
Ten se bez jejího souhlasu k ničemu neodhodlá.
- Jsi blázen. - Myslíš?
Jo, a navíc pomoc nepotřebuju.
Ericu si zpracuju sama. Děkuju, ale ne.
Tak jo. Jsi na dobrý cestě.
Ahoj.
Dělám to pro mámu.
Haló? Ahoj, jak jste na tom?
Pohoda. Doma dobrý?
Máma se ptá, jestli byste cestou domů nekoupili
pár flašek vína.
- Ale žádný šroubováky, Camerone. - Slyšelas?
Slyšela.
Jasně, zařídím. Miluju tě.
Já tebe.
Čím dřív skončíme, tím dřív bude konec.
- Já vím. - A tak je to pořád.
- Vzbuď se, no tak. - Úsměv.
- Nemlať mě. - Úsměv.
Jak by sis tu spolupráci představoval?
Tak jo.
Máme tři dny.
A s tebou bude docela dost práce.
Ale všechno jde zachránit.
Stačí když zařídíš,
abych do Štědrýho dne poslal Stanovi nejlepší nabídku.
Dobře. Uděláme to co nejmíň bolestivě.
Platí.
- Logane, to je...? - Co?
Ty si tam syslíš kafe?
Necháš mi trochu? Aspoň lok?
Možná.
Sakra, Logane! Co to bylo?
Omlouvám se.
- Máš tu ubrousky? - Mrkni do kastlíku.
Panebože. Jídlo!
Medvídci?
Jo!
Oschlý, ale co už.
- Co? Chceš taky? - Díky, žužu oželím.
Co tu děláme tak brzo? „Džínovou večerní“ máme nechat spát.
- Mám nápad, jak na Ericu udělat dojem. - Bože.
Jak bys skousla proslov před lidma?
Nevím, skousnu méďu.
- Bacha na gauč. - Vidím.
- Dáme ho sem před dveře. - Jo.
Dobře.
- Budu potřebovat pomoc. Jsou Vánoce. - Dostat niklák pokaždý...
Logane, to je krasavec.
Děkuju.
Rád bych si připsal všechny zásluhy, ale vybírala ho Avery.
Aha, Avery. No, vybrala jsi krásnej. Děkuju.
Came, doběhneš do sklepa pro další ozdoby?
Jasně, mami.
- Utíkej. - Tak jo, mami. Tady to je.
No teda.
- Je to veledílo. Skvost. - Je to fakt něco.
Krása. Vždycky nás perfektně vystihne.
Fakt?
Čemu se směješ?
- Ale ne. - Vodu...
Je v pořádku?
Asi. Já nevím.
Ta krása jí musela vyrazit dech.
No teda.
- Musíš trochu spolupracovat. - Já vím. Když to...
Ten obraz. Ona nestárne.
Vím, je to úlet, ale zkus se krotit.
Výborně, moc hezký. Vedeš si skvěle.
- Dobrý, už se nesměju. - Fajn.
- Óm. - Óm.
- Jo. - Prostě...
Namasté.
- Můžeme? - Jo, připravená.
Vyrazíme do kostela?
- Ne. - Jo.
To sis podělal sám.
Nesměj se.
Poslala tě?
Co je zase?
- Nic. - Řekni to.
Špatná bunda. Zkus tuhle.
- Díky. - S radostí.
- To vypadá líp. - Bože.
- Jako by mě objímala koťátka. - Erico...
Co?
To si doufám nebereš.
Ne, půjčili jsme si ji na ven. Vracím ji.
Díkybohu.
- Co to... - Mnohem lepší.
Dobře.
Řídíš ty, nebo táta?
Jo. Dobrej nápad.
Fajn.
NYNÍ S PŘÍDAVKEM THC
Já vím, ale...
- Logane, můžeme? - Jo. Beru si bundu.
Je čas.
- Musím sedět vzadu? - Běžím.
Máme nejlepší místa v kostele. Připlácí se za ně.
- Ne, jistě. - Nehty jsou divná věc.
Jak jsou tvrdý.
Vyrůstaj z ničeho.
Můžeš je nalakovat, což dobře vypadá.
Ale zároveň je to divný.
Dobrá.
Jsi v pořádku?
- Jo. - Určitě?
Teď mi došlo, že si musím odskočit.
Co pustit nehty z hlavy?
Pardon, protáhnu se.
Jo, to je dobrý.
Ahoj, mini ministrante. Máš tam šéfa?
Jo. Připravuje se na mši.
Potřebuju mu něco říct...
Zařaď zpátečku. To nepůjde.
Co prosím?
Tak... Dobře. Je to fakt důležitý.
Moje kamarádka Avery měla mít čtení, ale nejde to, protože je jí zle.
Tak mu to musíš říct.
Žádnej problém.
Děkuju. Hlavně nezapomeň.
Nezapomenu.
To doufám.
Jak je ti?
Máš hlad? Já bych jedla.
Já ani ne, protože na rozdíl od tebe nejsem sjetej.
Jo, jasně.
Nedělám si srandu.
Jsi úplně na káry.
Ty medvídci byly infuzovaný THC.
Řekni, že kecáš.
Bohužel. Ale neboj, zařídil jsem to.
Ví, že ti není dobře. Nemusíš číst.
- Seď, bud zticha a bude dobře. - Fajn.
„Lid, který chodí v temnotách, uvidí velké světlo.
Nad těmi, kdo sídlí v zemi šeré smrti,
zazáří světlo.
Rozmnožil jsi národ,
budou se před tebou radovat, jako se radují ve žních.
Tak jako jásají ti, kdo se dělí o kořist.“
- Jak dlouho tu jsme? - Deset minut.
No paráda.
Než zahájím dnešní kázání,
chtěl bych u oltáře přivítat speciálního hosta rodiny Morganových.
Laskavě nabídla přednést dnešní dětské čtení.
Medvídci začínaj dávat.
Jen to ne.
Slečno Avery.
Cože?
Slečno Avery.
- Co mám dělat? - To dáš.
- Co mám dělat? - Já nevím.
- Co mám dělat? - To bude dobrý.
- Určitě? - Nevím. Co myslíš ty?
- Máme... - Avery, co to děláš?
- Promiňte. - Zvládneš to?
Zapomněl jsi.
Tak jo. O nic nejde.
Jen malej přešlap. To se může stát každýmu.
Nikdo nemusí vědět, že jsi sjetá. Páni, a jak.
Nebýt tady, mohla být sranda.
Na ostrově, ládovat se pizzou.
Nech toho, soustřeď se.
Usměj se. Přikývni.
Jsi normální holka při smyslech,
co se chystá předčítat dětem v kostele,
zatímco je úplně sjetá.
Zvládla jsi to. Šikula.
Stojím si tu a nikdo nic netuší.
Sám jsem překvapenej.
Jen tam tak stojí.
Avery, měla bys něco říct.
Nahlas, aby tě slyšeli.
VŠICHNI TO VĚDÍ
Takže... Kdysi dávno
v předaleké galaxii.
Bude skvělá, až se rozmluví...
Nápověda?
Betlém.
Jasně. V Betlémě
maminka Marie
a Josef, „tatínek“,
svolali nejmoudřejší ze svých přátel
na oslavu narození miminka.
Dneska se koná párty století,
co po staletí utkví lidem v paměti.
Skoč na parket se mnou, všichni mají náladu skvělou.
Budeme slavit i s tebou.
To byli Kool & The Gang?
Asi jo.
Tohle je vaše oslava.
Oslavíme dobrý časy. Jedem!
Slavíme!
Slavíme, dobře se bavíme!
Je tu oslava!
Oslavíme dobrý časy. Jedem!
Mám návrh. Co se k něčemu pro jednou nevyjadřovat?
Nech to na mně.
No...
- To bylo... výživný. - Jo. Vysvětlím vám...
- Avery. - Ano?
- Promiňte. - Jo.
Musím říct, že tohle jsem nečekal.
Já vím...
Ujišťuji vás, že to nikdo z nás.
Přesně. Bylo to úžasné.
Promiňte, cože?
Nikdy jsem neviděl děti, vlastně celou kongregaci,
tak ponořené do bohoslužby jako dnes.
A jak zábavně a stravitelně jste dokázala podat Ježíšovo narození.
Sice to nebyl můj styl a značně jste se odchýlila od reálií,
ale o Vánocích se kostel plní
především zástupy svátečních věřících.
Slyšel jsem několik dětí, co by rády dorazily na příští mši.
Nepovídejte.
- Je to vánoční zázrak. - To teda.
- Díky moc. - Není vůbec zač.
Přijďte zas.
Počkej, nech to být.
Ahoj. Noční hlad?
- Co děláš vzhůru? - Pracuju na konceptech.
Co to je?
To jsem si jen čmáral. Finální podobu mám tady.
Co je na nich špatně?
Špatně nic, ale nejsou zrovna praktický.
Lidi jako Stan a můj šéf chtějí věci rychle a levně.
Mně se tyhle koncepty líbí.
Děkuju.
- A umírám hlady. - To věřím.
Poslala jsem ti šablonu na nabídku.
Viděl jsem. Děkuju.
Bingo!
Není nad vyváženou stravu.
No jo, mám žravou.
Jo, to po THC bývá.
Líbí se mi, že to zkoušíš.
Co zkouším?
Posunout se dál.
V tomhle ohledu jsem ti záviděla.
Tys mi záviděla?
Jo, prostě...
Vždycky jsi uměl být šťastnej. To já ne.
Já... Takhle si to nepamatuju.
Mluvíš o Londýně.
Nechci oprašovat minulost, ale jo.
Měl jsem pocit, že nejedeš za prací,
ale že utíkáš od všeho,
co ti připomínalo mámu.
- Třeba domov? - A já.
To bylo před deseti lety, Logane. Od tý doby jsem se hodně změnila.
- Kdy jsi byla naposled doma na Vánoce? - Dobře.
Já jen...
Nemysli si, že jsem se oklepal, byl šťastnej
a hodil tě za hlavu. Není to pravda.
Vím, že jsi tehdy přišla o nejmilovanějšího člověka na světě,
ale já taky.
Logane.
Omlouvám se.
Je plno hodin, tak...
Promiň. Půjdu... na kutě.
Dobrou.
Avery, spálím ti džíny.
Dej mi je. Mrsknu je do krbu.
Sophie džíny nosit může. Je nádherná.
A vím, žes mi snědla všechny sušenky.
Dobré ráno, moje princátko Camelote. Jak ses vyspal?
Dobře.
Ale už mi nenos teplý mlíko k posteli. Avery to zaskočilo.
- Jdeš ven? - Jo.
Mám pracovní hovor, tak se u toho projdu.
Ale pospěš si.
Čekám kamarádky na sušenkovou burzu.
- Potřebuju pomoc... - Jo, mami.
Sakra. To je průšvih.
- Logane! Díkybohu. - Co?
- Zabav na moment Ericu, prosím. - Cože? Proč?
- Nemáš hlad? - Ne, jsem plnej.
- Dal sis skořicovýho šneka? - Ještě ne.
- Všechno v pohodě? - Na otázky není čas.
- Drž ji dál od kuchyně. - Jasně.
Těším se na ně. Jsou čerstvý?
- Máš zácpu? - Ne, co to má co...?
- Vím, že je občas nemůžeš... - Ahoj.
Promiňte.
Můžu s váma mluvit v soukromí?
V soukromí? Samozřejmě.
Pusinku.
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
- Baf! - Ahoj.
Chtěl jsem vám říct...
V první řadě děkuju za pozvání.
Za málo.
Víš, že tě máme rádi.
Máš na srdci něco konkrétního, co bys mi rád řekl?
- To mám. - Je to...
Zeptáš se mě na to, na co myslím?
Asi. Hádám, že jo.
Panebože.
Sušenková maska.
Je to celkem náhlý, ale...
- Když víš, tak víš. Víš? - Asi víme.
- Pojď sem. - Vy si... Co se děje?
Teď seď a tvař se provinile.
- Můj budoucí syn. - To je...
Veronico, ne!
Co se stalo?
Dostala se k sušenkám.
- Jak je to možný? Byly na lince. - Když se chce, všechno jde.
- Musela jich sníst tucet. Leonarde! - Ten už šel.
- Někdo mě odvezte k veterináři. Hned! - Co? To snad není nutný.
Čokoláda je pro psy jedovatá. Má tři kila.
To mě nenapadlo.
Musíme sebou hodit. Jedem!
Logane, zatím to ukliď.
Dobře.
VETERINÁRNÍ KLINIKA
- Avery. - Pojďte.
- Dobrý den. Volaly jsme. - Dobře.
Bože. Maminka je tady.
To nic.
Panebože.
Cítím, jak jí slábne tep.
Ahoj, Veronico.
Doktore, pomozte jí.
Snědla obrovskou hromadu čokoládových sušenek.
Opravdu?
Takhle jsem ji ještě neviděla.
Jaký je postup, doktore? Dáte jí prášek?
Potřebuje pít? Něco nám dejte a půjdeme.
Bohužel to není tak jednoduché.
Když takhle malý pes sežere tolik čokolády,
musíme vyvolat zvracení,
propláchnout trávicí soustavu a poté jí vnutit černé uhlí,
které udrží toxiny mimo krevní oběh.
- Panebože. - Ty vole.
Prosím, udělejte, co je třeba.
Cítím, jak mi slábne v náručí.
- Dobře, hned jsem zpátky. - Bože.
Erico, vím, že je to těžký.
Strašně těžký.
A dál to nebude pěkný, takže musíte spolupracovat.
Zůstanu tady s Veronicou. Ať se na to nemusíte dívat.
- Neopustím svýho mazlíčka. - Poslouchejte. Můžete a taky to uděláte.
Budu celou dobu s Veronicou.
Panebože.
Nechte to na mně.
Bude dobře.
Jen běžte. Nebojte.
Maminka se za tebe bude modlit.
- Zachraňte ji. - Jen běžte.
- Zvládneme to. - Ale...
- Slibuju. - Dobře.
Mám takovou úsměvnou historku.
Jestli to dobře chápu, snědla jste tucet sušenek.
Pak jste to hodila na psa.
A teď chcete, abych předstíral, že jsem ho léčil?
Nejsem na sebe pyšná.
Neříkejte.
Tak pomůžete mi?
Můžu upřímně říct, že na tohle nás
na veterinární škole nepřipravili.
Ale tuším, že bych porušil nejméně čtyři etické kodexy.
Takže musím odmítnout.
Doktore, prosím. Jste ženatý?
Ano.
Jak si rozumíte s tchyní?
Hodná holka. No jo. Hodná holka.
Moc hodná holka. No jo.
To je moje...
Chuděrka. Jak to šlo, doktore?
Překvapivě dobře.
Vážně?
Protože je statečná.
Ano, jsi moje hrdinka.
A ty taky, Avery. Moc ti děkuju.
Díky, doktore. Veselé Vánoce.
Ještě účet.
Běžte do auta. Já to vyřídím.
Fajn. Ať je po vašem.
Přijďte zas, Avery.
Nejste levnej.
Tys to fakt neviděl? Příští týden si to pustíme.
- Dobře. Kam dám tohle? - Tamhle.
- Jsou zpátky. Pojď. - Jasně.
Came, jsou tu.
Panebože.
- Ahoj. - Ahoj.
- Jak je na tom? - Museli jí píchnout léky.
Vypumpovali jí bříško a dostala uhlí na pročištění.
Ale je v pořádku a byla statečná.
Jako ty, drahoušku.
Ani byste mi to nevěřili. Tahle dáma na veterině zazářila.
- Nic to nebylo. - Ujišťuju tě, že bylo.
Děkuju. Nikdy nezapomenu, cos pro mě udělala.
Ani já ne.
Zachránila jsi naše děťátko.
Můj andílek je naživu, viď?
- Logane, co to děláš? - Zbláznila ses?
Není to tak zlý, jak se zdá.
Přiznala jsem se a veterinář mě podržel.
Ale Erica...
Poslala jsem ji z ordinace, aby se na to nemusela dívat.
- Dostaneš nás do maléru. - „Do maléru“?
Kolik ti je, pět? Takovej jsi nebýval.
- No dovol? - Běž, než tě někdo uvidí.
Kdo by mě viděl?
Čau.
Pokecáme.
Nevím, co jsi slyšel,
ale každopádně ses přeslechl.
Zaslechl jsem, že jste spolu chodili
a že jsi snědla sušenky a pak to hodila na psa.
To kvůli těm tvým medvídkům.
Fakt? Kdes je našla? Všude je hledám.
- V tvojí bundě. - O to nejde.
Jasně, pravda. Koukej si to nechat pro sebe,
nebo povím tvým rodičům, že bereš drogy.
A já jim povím, žes mi je všechny snědla. Budeme si kvit.
Pravda. To jsem nedomyslela.
Poslouchejte mě.
Jsou Vánoce. Chceme si je užít v klidu a míru.
Jsem si jistej, že se dokážeme domluvit.
Dobře, poslouchám.
- Dej mi svý číslo. - Fajn.
Ozvu se.
- Proč mám nahnáno? - Protože je sociopat.
To jako vážně?
To bylo rychlý.
Haló? Ani za nic.
Avery, buď silná.
Ne, to nejde. Vyloučeno.
- Dobře. Jakou příchuť? - Odmítni.
Musíš dojet pro alkohol.
Teď?
Je skvělý vypadnout z domu.
Jo, povídej mi o tom.
- Ten s... Jasně. - Jo.
S těma spáleninama.
- Jo, je to sranda, ne? - Jo.
Tady jsem slavila 21. narozeniny. Moc si toho nepamatuju.
Asi je to tak lepší.
Zdravím, čtyři vodky, prosím.
Tři vodky, díky.
- Jsi v pohodě? - Jasně.
Mrzí tě, že nejsi na Vánoce s mámou?
- Jo. - Jo, tím to je.
Příští rok budeme u vás, dobře?
Jasně.
- Fajn. Tak už se přestaň mračit. - Dobře.
Čau, zlato.
Sophie!
Ahoj.
- Ráda tě vidím. - Vypadáš skvěle.
Tys přišla!
Ahoj.
Sluší ti to. Dáš si něco?
- Dáme další rundu? - Jo.
Užíváš si svátky?
Jo, je to fajn. Díky.
- Eriky je občas moc, co? - Ale ne. Je skvělá.
Možná trochu. Sem tam.
- Jo. - Malinko.
Jestli tě to potěší, většina Camových holek byla touhle dobou
na útěku s pochroumaným sebevědomím a rozteklou řasenkou.
Zvládáš to statečně.
Jo, řasenku mám voděodolnou.
Moment, prosím.
Jo? Ahoj, Barb.
Promiň, je tu rámus.
Ahoj, Barb. Promiň.
Jo, jsem tu.
- Jsi tam ještě? - Jo, promiň.
To zvládnu.
- Jo. Výborně... - Zatím.
Fakt.
Volala tátova realitní agentka. Zítra má prohlídku a nemůže najít klíč.
Děláš si srandu?
- Musím jet. - To ne. Je to hodina.
- Odvezl bych tě, ale pil jsem. - Já ji odvezu.
- Cože? Ne. - To po tobě nemůžu chtít.
To nic. Stejně bych se měl vrátit k práci.
Necháme gentlemana konat dobro.
- Děkujeme. Seš zlatej. - Jo.
Dobře. Tak ahoj.
- Neuvěřitelný. Promiň. - Ráda jsem tě viděla.
- Bav se. - Ahoj.
- Budu. Zatím. - Napíšu cestou zpátky.
- Díky, zachránce. - Za nic.
Hned jsem zpátky.
AVERY, 11 LET
Avery?
Jo?
Stýská se mi po mámě.
Já vím.
Je šílený, že se musím s domem rozloučit.
Všude ji tu vidím.
Jak mi šije kostým na Halloween.
Jak zdobí stromeček dlouho dopředu.
A jak ho pozdě odstrojuje.
Jo.
Byla má nejlepší kamarádka.
Já vím.
Fakt to bolí.
Plánovala jsem tady vychovávat děti.
To si pamatuju.
Mluvila jsi o tom s tátou?
Jo, ale teď šel do důchodu. Potřebuje peníze z prodeje.
Měla bys ho koupit ty. Dej mu nabídku.
Pořád...
utíkáš před svou minulostí,
abys šla v životě dál.
Ale tvá minulost tě utvářela.
A ti, kdo tě mají rádi, tohle chápou.
Mluvíš jako máma.
No nic, stačilo. Čeká tě žádost o ruku.
Ne.
No tak, to počká.
Ještě chvíli posedíme.
Haló?
Jasně.
Je mi božsky.
Hele, Callume.
Jestli mi pozvracíš auto, nechám tě umřít na chodníku.
Čau, kámo.
Jo. Nedělám si srandu.
Klidně tě vysadím.
Jen zpívej.
Bylo mi fajn.
- Jo. - Pomalu.
Ne.
Hlavně fajnově nenablij do koše.
Jo.
A jsme tu. Dobrou.
Ještě tu není.
Dobrou noc.
Dobrou.
- Dlouhá noc? - Ahoj.
Jo.
Jo, sakra dlouhá.
- Co děláš vzhůru? - Něco do práce.
Dobrá.
Je pozdě. Seš dříč.
No nic, půjdu ležet.
Jsem hotovej.
- Dobrou. - Dobrou.
Logane...
Kámo.
Myslíš, že by to mohlo zůstat jen mezi náma?
Znáš to...
Zlobí se, když přijdu pozdě opilej.
Nechci ji naštvat... Víš, jak to myslím?
Jasně.
Super.
Díky, chlape. Máš to u mě.
- Jasně. - Skvělý.
- Dobrou. - Dobrou.
Dobré ráno.
- Tady máš. - Díky.
Avery, přišla jsi o dost dobrou zábavu.
- Kdy jste se vrátili? - Já kolem jedný.
Cam se zdržel s kámošema.
A tady pán pracoval celou noc na svý žádosti.
Čau.
- Omlouvám se. Úplně jsem zapomněla. - Kašli na to. To nic.
Pošli mi to. Podívám se.
Dobře.
Veselý Vánoce!
- Ahoj. - Ahoj. Dobré ráno.
- Kdy jsi přišel? - Ve dvě.
Já vím. Šílený.
Zapíchl jsem to na gauči, abych tě nevzbudil.
Tak já se jdu převlíct.
Jak je?
Nic. Jen...
- Moc ses nevyspal. - Ne.
- Vlastně to pořád nemám... - Jasně.
...hotový. A musím si to vytisknout.
- Hned se vrátím. - Pohoda.
- Miluju, když sněží. - Já taky. K Vánocům to patří.
Stejně to roztaje.
Nekaž nám radost.
Promiň.
- Koho sis vylosoval? - Není Tajný Santa tajný?
Jen abys věděl, mám ráda tajný dárky. Dobře, Santo?
Něco s černou krajkou.
Dobře. Promiň, vydrž.
To bude Paul. Jo, musím to vzít.
Všechno dobrý, mrzoute?
- Jo. Promiň, padla na mě únava. - Aha.
Tak jo. Sejdeme se ve tři?
- Může být? - Dobře.
- Super. Za chvíli ahoj. - Jo.
Měli bychom si promluvit.
Logane...
Nejde o nás. Jde o Cama.
- Co s ním? - Včera se vrátil pozdě.
Já vím. Řekl mi to.
O tom právě mluvím. Vrátil se ještě mnohem pozdějc.
Jsi s Cassie šťastnej?
Co to s tím má společnýho?
Jo. Samozřejmě.
Tak proč hážeš špínu na Cama?
Špínu?
Nic takovýho nedělám.
Mám o tebe starost. Zarazilo mě to.
Už dávno nejsem tvoje starost.
Máš pravdu. Jo.
- Máš pravdu. - Logane.
V pohodě. Uvidíme se doma.
NÁVRH PROJEKTU KOMERČNĚ-ZÁBAVNÍ KOMPLEX
- Promiň. Jen jsem... - V pohodě.
Logane, je to skvělý.
No... tak dík.
Vy snad musíte chtít, aby vás někdo načapal.
Co chceš?
Potřebuju dárek pro Tajnýho Santu.
Obchody jsou zavřený. Promiň.
Nevadí. Vezmu si ho od vás.
Mám mámu,
takže jestli aspoň jeden máte holku, je to v cajku.
Já mám tvýho tátu.
A já tebe.
To se vlastně hodí.
Fajn. Vezmi si můj dárek, ty malej mizero.
Tady.
- Díky, přijdu zas. - No jo, ty zakrslej skřete.
Je na ránu.
Jako satan v huňatým svetru.
Ne, ale fakt jsem...
Ne, počkejte.
Erico, v jejich věku jsme zkrátka neměly takový příležitosti.
Svatá pravda.
Jen se podívej. Máme tu vedoucí konzultantku, lékařku...
- A pak máš Cassie. - Naši profesionální studentku.
Nezapomínej, že jsem mnohem mladší než tyhle dvě.
Jako bys nás nechala.
- Avery, odkud jsi? - Z Peachtree City.
- Nekecej. Stejně jako Logan. - Jo.
Ty jo.
Svět je malej.
Divím se, že se neznáte.
Kolik lidí tam žije? Pět set?
No asi...
- Čtyřicet tisíc. - Jo.
A vaši tam pořád bydlí?
Táta zrovna odešel do důchodu. Prodává dům
a odstěhuje se do města.
Pane Morgane, nechystáte se taky do důchodu? Cassie se zmínila.
Přemýšlím o tom. Brzy ve firmě oslavím 30 let, takže...
Sice přemýšlí, ale jen ať je v práci. Co jinýho by taky dělal?
Třeba nechce, mami.
Soph, řekni nám, kdy se vracíš do Austrálie?
No, vlastně uvažuju, že bych si otevřela praxi tady.
Výborná zpráva! Jak to, že jste se vy dva nezmínili?
Fanfáry! Mám novinku! Ale samozřejmě jsme nadšení.
A pyšní.
Soph, to je úžasný.
Děkuju.
- To je super, Soph. - Poklidím...
- Co to děláš? - Logane, to ne...
- Posaď se. - Rád to...
Ani na to nemysli. Posaď se.
- Jsi host v mým domě. - Dobře.
Leonarde.
Jasně.
- Vezmeš i můj? - Pomůžu ti.
A je to.
- Díky, barmane. - Rádo se stalo.
- Logane! - Jo.
Omluv mě.
Ahoj.
Odhodláš se?
K čemu?
Dobře.
Logane. Máš chvilku na pokec?
Ano.
- Půjdu za Stanem. - Běž. Neboj.
- Dobře. - Já vím.
Tak dobře.
Ahoj.
Měl jsi čas podívat se na můj projekt?
Ano, měl.
Výborně. Promiň, že ti kazím svátky.
Vůbec ne. Podklady mám nahoře. Doběhnu pro ně.
- Dobře. - Fajn.
Ahoj.
Co děláš?
- Ahoj, Stane. - Ahoj.
- Tajný Santa je tu. - Těším se.
- Zlato... - Ne, tohle ne.
Hej, to ne. Nezavírejte ty dveře.
Zavři je.
Je to jinak, než se zdá.
Takže nemáte poměr?
Dobře, je to tak, jak se zdá. Ale máme plán.
- Přesně. - Super.
Aha, máte plán. To vám přeju. Zatím.
Řekneme to všem, Logane. Jen ne teď.
Potřebujeme, aby sis to nechal pro sebe.
Ne. Už si toho nechávám pro sebe tolik, že za chvíli prasknu.
- Jasný? - Logane. Udělej to pro Cassie.
Dobře?
Leonarde, od vás bych to nečekal.
Ani trochu. Marge, vám to koukalo z očí.
Co? Neznáš mě.
Vždyť mě nezná. Proč to říká?
- Ne, neposlouchej ho. - Já vím, lásko.
Ví vůbec Erica, že umíte španělsky?
Nevidíš, že se s ženou nemilujeme?
To nejde přehlídnout. Ale jste starý.
- Tak to v manželství bývá. - Nejsi starej.
Prosím, nech nás přečkat Vánoce.
- Slibujeme, že to řekneme. - Slibujeme. Prosím.
Prosím.
- Dobře. - Tak my zase...
Ne!
Zbytek večera strávíme pohromadě dole,
jako by se nic nestalo.
A opovažte se na sebe byť jen podívat.
A to celej večer!
- Jo. - Rozumíme si?
- Žádný nenápadný pohledy. - Jo.
Koukáme před sebe. Dopředu.
Rozumíme si?
- Ano. - Ano.
Výborně.
- Divadýlko začíná. Můžeme? - Jo.
Díky.
Pro Margaret.
- Děkuju. - Nemáš zač.
Leonarde, tvůj je na židli. Rozdal jsi všem dárky?
- Logane, ahoj. Tady máš dárek. - Děkuju.
Dobře. Má každý dárek?
- Ano. - Ano.
Ano, máme.
- Soph, co kdybys začala? - Dobře.
Jsem zvědavá.
Sůl do koupele. Té není nikdy dost.
Ode mě.
Zdála se mi povědomá.
Avery, teď ty.
- Dobře. - Ukaž, co máš.
Pěkná krabice.
Co to je?
Bonbony.
Tady někdo nakupoval pro sebe. Mohl ses trochu víc snažit.
To není ode mě.
Přísahám. Měl jsem tebe, mami.
Tak to rozbal.
Když na tom trváš.
Dobře. Zbožňuju Tajnýho Santu.
- Zvlášť když jsem na řadě. - Kdo by to byl řekl.
Copak tu máme? Božínku.
- Callume, odvážná volba pro mámu. - Pěkný.
- Cože? - Co to sakra je?
- To jsem nekoupil. - Právě jsi to řekl.
Ne. To Logan.
- Cože? - Panebože.
- Pravda. - Pro mou ženu?
Ne, pro vaši dceru.
To je trapas.
- Promiň. - Bože.
Řekla si o to.
- No... - Jsem zmatená.
Callume, na slovíčko?
Přidám se, Callume.
Sedělo by mi to.
- Dej to do krabice. - Je to moje.
Měli jsme dohodu, vřede.
Je to jeho vina.
Jo, tohle byl omyl. Ujetej, nicméně skutečnej omyl.
Jestli prozradíš naši dohodu,
bez váhání všem poreferuju o tvých mimoškolních aktivitách.
Jsi zrůda.
Vrána k vráně sedá.
- Zlato... - Člověk myslí, že ví...
Kdo to je?
- Pojďte. - Ahoj.
- Ahoj. Veselé Vánoce. - Veselé Vánoce.
- Díky, že jste přišly. - Rády.
- Bude tak překvapenej. - Prostě...
Překvapení!
- Babi. Mami. Co tu děláte? - Pozvala jsem je.
- Fakt? Vy jste zlato. Ahoj, mami. - Ahoj.
Avery je tady. Neptej se, neznáš ji.
Jsem Leonard a tohle Erica. Vítejte.
Avery, co tu sakra děláš?
Odkud ji znáte?
Co? Nezná mě.
Je dementní.
Oslovila ji jménem.
Obejmi mě, ty trdlo. Pojď sem.
Lidi, co neznáme, neobjímáme.
- Ido, odkud se vy dvě znáte? - No...
Nevzpomínám si.
Jo.
- To nic. - Chuděra.
Ale pamatuju si, jak jsem ty dva načapala,
když si to rozdávali jako nadržený králíci v mámině autě.
- Jo, to nevymažu z hlavy. - Ne. Mami.
- Cože? - Logane, o čem to mluví?
Avery? To jako vážně?
Vy dva se znáte?
Dobře. Takže...
Je to úsměvná historka.
- No ne? - Můj bože.
- Jo? Popadám se za břicho. - Dobře.
- Jo, k popukání. - Klid. Popadneme dech.
Určitě to není tak divný, jak se zdá.
Vsadíme se?
Dobře. Chodili jsme spolu.
Ale už je to dávno. Nechtěli jsme dělat pozdvižení.
- Tak jsme... - Lhali?
Neřekla bych... Nelhali, ale...
Když to říkáš.
Fajn. To je celý? Ještě něco?
Chce se ještě někdo svěřit?
Tak prr! Nechceš mi náhodou něco říct ty?
Cože? Ne.
Čemu se tlemíš, blbečku?
- Nic. - Dobře, hele...
Avery vám to chtěla říct, ale já se bál, že to bude trapný.
To není pravda. Bylo to naopak.
A taky to je trapný.
Spartakus!
Nedávejte jí lidský jídlo. Ještě se zotavuje.
Jejda. Lidský jídlo ne, mami.
Co si budem? Dávno mě máte za magora.
- Tohle si nenechám ujít. - Callume, ne.
Nedělej to.
Ty sušenky nesnědla Veronica, ale Avery.
Blbost. Takový množství by jeden člověk nespořádal.
Sjetej člověk jo.
- Prosím? - Dobře, to můžu vysvětlit.
- Kdo má drogy? - Leonarde.
O to nejde.
Uklidněte se. Dnešek měl patřit Cassie.
- Co? Mně? - Jo. A všichni to kazí.
- Co to říkáš? - Logan tě chtěl požádat o ruku.
- Cože? - Cože?
- Už zase? Jen to ne.
Ne. Mami, ne. Já...
Cassie, nechtěl jsem tě požádat.
Ne?
To se nedělá.
Vy máte co říkat.
Jak to myslíš? Co provedl?
Radši už vyrazíme, Sophie.
Vezmi si bundu a jdeme. Tady to začíná...
Co se děje, mami?
- Nic. - Nic.
Panebože. Ty to víš.
Ty to víš?
Jasně, že to vím.
Co víš?
Marge a Leonard mají poměr.
- Cože? - Tati?
- Cože? - Co?
- O nic nejde. - Jak to můžeš říct?
Je šťastnější a častějc pryč. To beru.
- Mami! Jak jsi mohla? - Stane...
- Tati. - Stane!
- Panebože. - Sophie, počkej.
Cassie?
Erico.
Moc mě to mrzí.
Leonarde, sklapni. Dobře?
Pojď utěšit naši holčičku.
Lepší Vánoce jsem nezažil.
Ty odjíždíš?
Já nevím. Nebude to lepší?
Měl jsi něco se Sophie?
Jasně.
Avery, zlato.
Ahoj, Barb. Co ten zájemce o dům?
Promiň, zlato.
Za pokus to stálo.
Taky přeju veselý Vánoce.
Avery!
Ty už odjíždíš?
Moc mě to mrzí. Omlouvám se.
Jo, já taky.
Můžu ti zavolat?
Logane?
Ne.
Poslyš.
Měli bychom si promluvit.
Už běžím.
Tati. Veselé Vánoce.
- Drahoušku! - Ahoj.
Teda, sluší ti to. A jak ses opálil.
- Bavili jste se? - Jo, bavili.
Spali jsme v houpacích sítích,
plavali s delfíny, tančili na pláži.
Od všeho něco.
To zní dobře.
To si piš.
Ale stýskalo se nám.
Jo, mně taky.
Prý už jste prodali dům.
Jo, je pryč.
Překvapilo mě, jak rychle to šlo.
Ale dostali jsme nabídku, která nešla odmítnout.
- Přeju ti to, tati. - Fajn.
Co to je?
Je tvůj, jestli ho chceš.
To myslíš vážně?
Budeš mi muset zaplatit. Mám tě rád, ale jíst musím.
Jestli jsi to myslela vážně.
Jasně, rozhodně.
Děkuju.
Nemáš za co.
Ale mohla jsi to prostě říct.
Já vím. Nechtěla jsem tě zaskočit.
Jsem tvůj táta. Mě ničím nezaskočíš.
Neměla jsem Barb věřit.
Ale ne.
Barb mi nic neřekla.
Zaslechl jsem, jaký pozdvižení
jste vy dva způsobili.
Mlíko?
Je to dobrej chlap.
Snad mu to vyjde.
Běž pryč.
No tak. Otevřete, prosím. Jde o Logana. Máte ho ráda, ne?
Nejsou už ty vaše mrzutý manýry ohraný?
Vím, že se díváte.
Hele, jsem slušná ženská. Vím, pár věcí jsem zvorala,
ale to vy taky. A stejně tak Cam.
Fakt mě to mrzí.
Nezasloužíte si, co se stalo.
Něco tu nechám.
Dejte to Stanovi, prosím.
Odejdu, jen to prosím dejte Stanovi.
Jestli mi nepomůžete,
budu se vracet, dokud to neuděláte. Nashle.
- Měj se. - Dobrá.
Mám tě rád, babi. Zase zítra.
Dneska není zítra?
Ne, ale nevadí.
Osm, sedm, šest, pět, čtyři...
Tři, dva, jedna.
- Šťastný nový rok! - Šťastný nový rok!
Tady ho máme.
- Logane. - Stane.
- Vypadáš překvapeně, že mě vidíš. - Nebudu lhát. Jsem.
Tak se posaď.
Stane, jsem rád, žes nám zavolal,
protože věřím, že tvůj komplex proměníme
v něco opravdu výjimečnýho.
Souhlasit s tebou, byli bychom vedle oba, Paule.
Tvůj návrh byl dobrej.
Jen k nerozeznání od pěti dalších.
Zaujal mě tenhle.
Co to je?
Návrh na rezidenční komunitu.
Přesně, to se mi líbí.
Nejen služby,
ale taky bydlení. Komplexní zázemí.
Tohle chci postavit.
Nechci další developerskej projekt.
Chci vybudovat něco, na co bude tohle město hrdý.
Na papíře to vypadá moc hezky.
Ale musíš uznat, že můj koncept nabízí mnohem větší výnosnost.
Paule, táhne mi na 70. O peníze už mi nejde.
Jenže my rezidenční projekty nestavíme.
Na trhu jsou tucty stavebních firem, co umí spíchnout koncept.
Já potřebuju chlapa s vizí.
A když tě tak poslouchám, ty to nejspíš nebudeš.
Zato on podle mě jo.
Promiň, nevím, co na to říct.
Že do toho jdeš.
Jo, jasně.
Jo, a Erica ti vzkazuje, ať to vyřídíš Avery.
Ať už na ni přestane zvonit.
Tak jo. Dobrou chuť.
Proslov!
- Ne, tati, nedělej to. - Proslov!
- Proslov!
Pár slov nové majitelky.
Ahoj, všichni. Díky, že jste přišli.
Tohle neumím.
- No tak. - Nevím, co říct.
Nevadí. Já jo.
- Jen to ne. - Neboj, věř mi, Mitchi.
- Ne. - Věř mi.
Nemáš se čeho bát.
Dobře.
Tak jo.
Avery a všichni přítomní,
nic na světě bych si nepřál víc, než vrátit se v čase
a zakončit ten večer jinak.
A je mi jasný, že nemluvím jen za sebe.
Jo, letošní Vánoce byly sice hotová noční můra.
Všechny ty drogy, lži a vydírání.
Nepřál bych to ani největšímu nepříteli.
Ale neměnil bych, protože nás zas svedly dohromady.
A já zjistil, jak úžasná žena se z tebe stala.
A vím, že si to nezasloužím,
ale jeden velmi moudrej chlap mi kdysi řekl,
že bychom to mohli dotáhnout do konce.
Tak doufám v druhou šanci, abychom to konečně dotáhli.
- Skončils? - Měl bych?
Miluju tě.
A já tebe.
O ROK POZDĚJI
Ahoj.
- Ahoj. Veselé Vánoce, zlato. - Děkuju.
Přivezli jsme vám takovou drobnost.
Díky. Nezajdeš?
Nejde to. Jedeme na večeři s dětma.
Vyřiď Loganovi, ať si odpočine. 4. ledna se vidíme na značkách.
Vyřídím. Veselé Vánoce.
- Děkuju. - Mějte se.
Avery!
Poděl se.
Jedem, lásko.
Co to bylo?
Moje tajemství.
Můžu ochutnat, ať je to cokoli?
- Když na mě budeš hodnej. - To jsem pořád.
Definuj „pořád“.
Zamluvil jsem místo na obřad. Počítá se to?
KONEC
Překlad titulků: Anna Farrow