Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫זהו סיפור על סוד קטנטן‬
‫שהתבשל לו במשך עשרים שנה.‬
‫השנה היא 1996.‬
‫השנה שבה בתי, אייברי,‬ ‫פגשה את לוגאן.‬
‫והם הפכו לבלתי נפרדים.‬
‫החברות של אייברי ולוגאן הייתה שונה‬ ‫מכל חברות אחרת שהייתה לאייברי‬
‫אשתי ואני שמנו לב לכך מייד.‬
‫ולא רק בגלל שהוא היה בן,‬
‫אלא בגלל שהיא יכלה להיות עצמה‬
‫לחלוטין, באופן חד משמעי, במאת האחוזים.‬
‫וכך גם הוא.‬
‫וככל שהשנים חלפו,‬
‫נראה היה שהחברות הזו השתנתה מעט.‬
‫היא הפכה לאהבה,‬ ‫כזו שאני מאחל לכל אדם לחוות‬
‫לפחות פעם אחת בחייו.‬
‫אהבה כזאת שיכולה לעזור לך‬ ‫לעבור כל דבר בעולם.‬
‫כמו למשל הקיץ שאימא שלה,‬ ‫אהבת חיי, נפטרה.‬
‫אבל לא משנה כמה קשה זה היה,‬ ‫הימים המשיכו להגיע,‬
‫והיה לי העונג לצפות בהם‬ ‫הופכים לאנשים מבוגרים מדהימים.‬
‫אייברי, עם הנחישות חסרת הגבולות שלה,‬
‫קיבלה הצעת עבודה חלומית בלונדון.‬
‫ולוגאן,‬
‫ובכן, אני חושב שהוא עושה כל שביכולתו‬ ‫כדי להישאר עם אהבת חייו.‬
‫אייברי, קשה לי להבין מה עשיתי לא בסדר‬ ‫אם את לא אומרת לי.‬
‫אתן לך לנחש.‬
‫בטח. אני יכול לנחש,‬
‫אבל משהו בטון הדיבור שלך‬ ‫והווריד המוכר הזה שפועם על המצח שלך,‬
‫אומרים לי שלא כדאי לי.‬
‫אייברי, בחייך. תדברי איתי?‬
‫לוגאן, אתה שיכור.‬
‫זה הלילה האחרון שלנו יחד ואתה שיכור.‬
‫חשבת פעם שאולי העובדה שאת עוזבת‬ ‫היא מה שדחפה אותי לשתות?‬
‫אז זה שיצאת מהמסעדה הערב‬ ‫בהליכת ירח היה באשמתי?‬
‫כן.‬
‫לא. אני מצטער...‬
‫אני צוחק. אולי חצי צוחק.‬
‫אני, כאילו, ממש אתגעגע אלייך.‬
‫גם אני אתגעגע אליך.‬
‫אפשר לקבל חיבוק או משהו?‬
‫אל תכעסי.‬
‫אני פשוט עצוב.‬
‫ואני רוצה ששנינו נהיה מאושרים.‬
‫לוגאן, אתה כל כך שיכור.‬
‫אני לא כזה שיכור.‬
‫בסדר. איפה אתה עכשיו?‬
‫מסיבת הפרידה שלך.‬
‫זה לא מצחיק.‬
‫הפתעה!‬ ‫-הפתעה!‬
‫תודה.‬
‫נראה לי שהיא הופתעה.‬ ‫-לחלוטין. כן.‬
‫הבן שלי באמת יתגעגע אלייך. את יודעת?‬
‫כן.‬
‫את יודעת, יצאתי פעם עם בחור אנגלי.‬
‫שום דבר לא מדליק אותי‬ ‫כמו מבטא בריטי מוצלח.‬
‫תקרא לי משוגע, תקרא לי רומנטיקן,‬
‫אבל לדעתי לך ולבת שלי‬ ‫יש את מה שצריך כדי להיות ביחד לתמיד.‬
‫באמת?‬
‫אתה רק צריך להחזיק מעמד,‬ ‫תעשה כל מה שצריך, תלך בעקבות הלב שלך.‬
‫אם לרגליים שלי הייתה אפשרות‬ ‫להיות על עוד טיסה אחת...‬
‫חיים רק פעם אחת.‬
‫היי, אימא. אולי תשימי משהו בפה שלך?‬
‫טוב.‬ ‫-כן.‬
‫הגיע הזמן להרים כוסית.‬
‫כדאי שאתה תגיד משהו. כן.‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫היי, שלום לכולם.‬
‫הקשיבו!‬
‫אל תדאגי, מותק.‬
‫אבא שלך לא הולך לנאום‬ ‫נאום ארוך, משעמם ומביך‬
‫על כמה...‬
‫שאני אתגעגע אלייך.‬
‫אני בהחלט לא אלאה בדיבורים‬
‫על כמה שאני גאה בך.‬
‫וכמה גאה אימא שלך הייתה יכולה להיות.‬
‫לא. זה לא הזמן וגם לא המקום לדברים כאלה.‬
‫אני לא הולך להיות זה‬ ‫שיוריד את מצב הרוח של החדר הזה.‬
‫אני אשאיר את זה ללוגאן.‬
‫הבמה שלך.‬
‫היי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני נותן לך סיבה להישאר.‬
‫אולי לא הבנת אותי נכון כש...‬ ‫-לא. הבנתי, מיטש.‬
‫טוב...‬
‫אוי, זה נורא.‬
‫אייברי, אני יודע שאנחנו‬ ‫משגעים זה את זה לפעמים.‬
‫קום בבקשה.‬
‫אני לא יכול לדמיין את חיי בלעדייך.‬
‫טוב. מותק, תקום.‬
‫ואני לא רוצה שתעשי משהו שעוד תתחרטי עליו.‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫אז, אייברי...‬
‫האם...‬ ‫-לא, לוגאן. אני לא אנשא לך.‬
‫אבל עדיין לא שאלתי את השאלה.‬
‫לוגאן, אני עוזבת. אתה חייב לקבל את זה.‬
‫לא.‬
‫לא, את לא סתם "עוזבת". את די בורחת.‬
‫טוב, לוגאן, בחוץ.‬
‫את בורחת מאבא שלך,‬ ‫שבקושי מסוגל להכין כריך בעצמו.‬
‫תלוי איזה כריך.‬
‫את בורחת מהבית שלך,‬ ‫שאני יודע שאת אוהבת.‬
‫שתמיד יהיה כאן.‬ ‫-ואת בורחת ממני.‬
‫ושכחת ממני לחלוטין.‬
‫לוגאן, עכשיו זה לא הזמן.‬
‫אם אימא שלך הייתה כאן,‬ ‫אני חושב שהיא הייתה מאוד מאוכזבת ממך.‬
‫אבל מצד שני, אם היא הייתה כאן...‬ ‫-אבא.‬
‫אני לא חושב שהיינו במצב הזה.‬
‫אל תדבר על אימא שלי.‬
‫ובכן, זו האמת.‬ ‫-זה נגמר בינינו.‬
‫זה כבר היה גמור לדעתי.‬
‫אני לא רוצה לראות אותך יותר לעולם.‬
‫מעולה. נתחיל בזה שתעברי לצד השני של העולם!‬
‫זה היה... בלתי צפוי.‬
‫מפתחות לרכב!‬
‫אתגר דלי הקרח של ALS הפך לוויראלי.‬
‫המילטון שבר שיא בברודוויי.‬
‫החלטה היסטורית על תוקף חוקי‬ ‫לנישואים חד־מיניים.‬
‫...‬‫הלוויין סוף סוף צילם את פלוטו.‬
‫...‬‫במשחק אחד אחרון. ממבה בחוץ.‬
‫"ביונד מיט" זה המוצר החם‬ ‫בכל חנויות המכולת.‬
‫"דברים מוזרים" הייתה התוכנית‬ ‫המשודרת ביותר...‬
‫"אור ירח" זוכה בפרס הסרט הטוב ביותר ב...‬
‫ברוכים הבאים לווינדזור ולחתונה המלכותית.‬
‫קבוצת הכדורגל התאילנדית סוף סוף ניצלה.‬
‫פרצה שרפה בקתדרלת נוטרדאם.‬
‫...צילמו את התמונה הראשונה של חור שחור ענקי.‬
‫המציאות המדומה הגיעה סוף סוף.‬ ‫תעשו לייק ותירשמו ל...‬
‫...אילון אמר שזה יהיה. זה נקרא סייברטראק!‬
‫גרטה תונברג היא אשת השנה‬ ‫של מגזין טיים לשנת 2019...‬
‫הכפפות של ברני סנדרס. התמונה הוויראלית...‬
‫"ברידג'רטון" הפציעה עם סוף השבוע הפותח‬ ‫הגדול ביותר של התוכנית...‬
‫...NFT שסוחפים את עולם האמנות.‬
‫...הנחיתו בהצלחה את רכב הפרסווירנס במאדים.‬
‫האונייה "אוור גיוון" תקועה בתעלת סואץ.‬
‫..."משחק הדיונון" היא הסדרה הכי גדולה‬ ‫של נטפליקס באופן רשמי.‬
‫קפטן קירק בעצמו בדרך לחלל.‬
‫...בפעם הראשונה מזה 70 שנה, לאנגליה יש מלך.‬
‫הבינה המלאכותית הגיעה.‬
‫ארגנטינה זוכה במונדיאל של שנת 2022.‬
‫לוגו הציפור הכחולה של טוויטר עזב את הקן.‬
‫קליפורניה הורתה להוריד מהכביש‬ ‫רכבי קרוז ללא נהג.‬
‫ברבי ואופנהיימר, הכי הוליוודים ש...‬
‫טיילור סוויפט נמצאת‬ ‫בעידן יצירת ההיסטוריה שלה.‬
‫- היום -‬
‫חג שמח לכולם. אני זזה.‬
‫תודה! חג מולד שמח.‬ ‫-ביי! נסיעה טובה.‬
‫היי, איפה את?‬
‫אני במסדרון.‬ ‫-אני לא רואה אותך.‬
‫את רואה אותי עכשיו?‬
‫את נראית לחוצה.‬
‫אני עומדת להגיש את עצמי כקורבן החג הרשמי.‬
‫ברור שאני לחוצה.‬ ‫-אני רוצה לפגוש את האישה הזאת.‬
‫תאמיני לי, את לא רוצה.‬
‫זה טוב או רע אם התחתית קעורה?‬
‫היא תאהב את זה.‬
‫טוב, אני חייבת לזוז.‬
‫קחי נשימה. קטן עלייך.‬
‫תאחלי לי בהצלחה.‬ ‫-את תהיי בסדר.‬
‫אני די בטוחה בזה.‬ ‫זה באמת תלוי בבקבוק יין הזה.‬
‫מעולה.‬
‫קטן עליי.‬
‫איפה היית?‬
‫רק ניהלתי את האתר שלך.‬
‫הם כאן?‬ ‫-עשר דקות.‬
‫זה זה?‬ ‫-כן.‬
‫יופי. הרבה כסף עומד על הכף היום.‬
‫איפה פגשת את הבחורים האלה?‬
‫זה לא חשוב כי יש להם‬ ‫רעיונות גדולים וכיסים עמוקים.‬
‫אנחנו מדברים על 15 עד 20 קומות,‬ ‫וזה רק הבניין הראשי.‬
‫טוב. אז נניח שנקבל את החוזה הזה.‬ ‫מה זה אומר לגביי?‬
‫לגביך?‬ ‫-כן.‬
‫שנה שתהיה מועסק באופן מלא,‬ ‫קורת גג מעל הראש, אוכל בפה.‬
‫המתנה יקרת הערך שהיא לעבוד בשבילי.‬
‫יש לך אותי לעוד 15 דקות.‬
‫אחרת אני אאחר לפגוש את ההורים של קאסי.‬
‫רושם ראשוני מוערך יתר על המידה.‬
‫אתה גרוש, נכון?‬
‫פרוד.‬
‫לא, העסק חייב להירשם היום.‬
‫לא. שיפוי זה סטנדרטי.‬ ‫אם לא יוסיפו את זה אנחנו לא נחתום.‬
‫לא אכפת לי אם הוא יצטרך ללכת.‬ ‫לכן שכרו אותנו.‬
‫אתה מודע לכך שאני גובה על כל שש דקות?‬
‫יש להזכיר להם שעל כל יום שהם לא משלמים‬ ‫הם יצטרכו לשלם לי.‬
‫נוכל להמשיך ללכת סחור סחור ככה במשך שעה,‬
‫או שנוכל לקפוץ לחלק שבו אתה מסכים איתי‬
‫ותחסוך לעצמך 300 דולר.‬
‫אז תזכירי לי שוב.‬ ‫לאחים שלך קוראים קאלום ו...‬
‫קאם.‬ ‫-קאם.‬
‫קאסי, קאלום, קאם.‬
‫ולכלבה קוראים קוקי.‬
‫קוראים לה ורוניקה.‬
‫אני יודע שקוראים לה ורוניקה, אבל...‬
‫קוקי? קאסי, קאלום... כאילו, הכול מתחיל ב־ק?‬
‫תתאמץ קצת יותר.‬
‫היי.‬
‫- למכירה -‬
‫טוב, אני אהיה זריזה.‬
‫כדאי שאכנס.‬
‫לא מותק, אני אוהבת אותך,‬ ‫אבל אין לך ולאבא שלי זמן‬
‫להיכנס לעוד שיחה‬ ‫על המקור של המקררים עכשיו.‬
‫בטח. את יודעת שקראו לו קופסת קרח?‬
‫זה מטורף.‬ ‫-נכון.‬
‫זו הייתה רק קופסה עם קרח.‬ ‫תחשבי על זה. זה מטורף. נכון?‬
‫היי, את רוצה אולי להיכנס?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫טוב. אני כבר חוזר.‬
‫אבא! אני כאן ואני מאחרת.‬
‫היי, ילדונת.‬ ‫-ואו.‬
‫איפה קאם?‬ ‫-במכונית.‬
‫אז בוא נצא לדרך, מגנום,‬ ‫לפני שייכנס לך תיק חדש.‬
‫את מוזמנת לצחוק עליי כמה שתרצי,‬
‫אבל טום סלק היה משהו משהו בזמנו.‬
‫ברור, אני בטוחה.‬
‫בבקשה, חכמולוגית.‬
‫אתה בטוח שאתה לא רוצה לשמור אותן?‬
‫כן... הגיע הזמן שהן יהיו איתך.‬
‫שמעת ממנו מתישהו?‬ ‫-לא. אף פעם.‬
‫אני רואה את אימא שלו מפעם לפעם.‬ ‫היא שואלת עלייך.‬
‫אימא?‬
‫לוגאן בא לראות אותך.‬
‫איזה לוגאן?‬
‫לוגאן, הנכד שלך.‬
‫זוכרת אותי?‬
‫אתה נאה.‬
‫תודה, סבתא.‬
‫זה קצת מוזר, אבל מה שלומך?‬
‫משועממת!‬
‫כמעט למוות, אבל לא שפר עליי מזלי.‬
‫זה די אפל, סבתא,‬
‫אבל אני חושב שאוכל לעזור‬ ‫עם החלק של השיעמום.‬
‫הנה זה בא.‬
‫- השירות מנותק: נדרשת פעולה -‬
‫זה האהוב עליי.‬
‫ראית את זה?‬ ‫הוא אף פעם לא מגיע לפינה.‬
‫אני לא יכול להגיד שראיתי, סבתא.‬
‫מיטשל, המזוודה שלך ריקה.‬
‫כן, המזוודה שלי ריקה‬
‫כי כל מה שצריך להיות בתוכה‬ ‫נמצא בכביסה עכשיו, סוזן.‬
‫הכול?‬
‫כן, כמובן. צבעוניים, לבנים, כהים,‬ ‫הכול כולל הכול.‬
‫אתה יודע שהם יהרסו.‬
‫סוזן, הוא נראה לך כמו גבר‬ ‫שאכפת לו מהמראה שלו?‬
‫הלוואי שהיית באה איתנו.‬ ‫-נכון. גם אני הייתי רוצה.‬
‫אולי בשנה הבאה.‬ ‫-כן.‬
‫עם קצת מזל, אנחנו נחזור לבית שנמכר.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אוהבת אתכם. נסיעה טובה.‬ ‫-כן.‬
‫תסמסו לי כשתנחתו. אל תשתו יותר מדי.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬ ‫-תשמרי על עצמך.‬
‫אני לא בטוח לגבי "אל תשתו יותר מדי".‬
‫אני גם לא בטוחה.‬
‫לדעתי אתה נראה ממש נחמד, דרך אגב.‬ ‫-גם לדעתי.‬
‫אכפת לך.‬ ‫-נכון.‬
‫אמא, למה הכבלים לא עובדים יותר?‬ ‫-תראה מה השעה!‬
‫אתה צריך ללכת.‬ ‫-היית צריכה להגיד.‬
‫הכול בסדר.‬ ‫-לא נכון. אני אעזור.‬
‫אתה כבר עוזר מספיק.‬
‫זה פשוט הרבה עכשיו‬ ‫עם התרופות וצוות התמיכה.‬
‫וזה... אנחנו בסדר.‬
‫היי, צעד גדול. נשאר אצל ההורים, מה?‬
‫לא, אל תשני את הנושא.‬
‫אני אשקר לך?‬ ‫-כן. אין ספק.‬
‫את תהיי בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫אל ודן מגיעים בערב חג המולד.‬ ‫ונאכל ארוחת ערב כשתחזור.‬
‫בסדר.‬ ‫-היי, לך תכבוש אותם.‬
‫כן. אני אוהב אותך.‬ ‫-אוהבת אותך.‬
‫תתקשרי אם תצטרכי משהו.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אוהב אותך, סבתא.‬ ‫-כן?‬
‫תדאגי לתת קצת אהבה לגורה, בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-אימא אוהבת את זה.‬
‫ואל תדאגי, הכלבה לא נושכת‬ ‫ולא נובחת. היא מתוקה מאוד.‬
‫בסדר. לא חשבתי...‬
‫את חייבת לטעום‬ ‫מעוגיות השוקולד של אימא שלי.‬
‫הן הכי טעימות בעולם.‬ ‫-טוב, אני אטעם.‬
‫אבל היא מאוד קפדנית‬ ‫על כמה שאת אוכלת, אז תיזהרי.‬
‫אני לא אוכל הרבה.‬ ‫-היא שומרת לי כמה במיוחד.‬
‫לא לאכול הרבה עוגיות.‬ ‫-בדיוק.‬
‫לא אעשה זאת.‬
‫אם תהיי נחמדה,‬ ‫אתן לך ביס מאחת מהעוגיות שלי.‬
‫אלוהים, זה כבר התחיל.‬ ‫-כן.‬
‫חשבתי שנבוא לפני כן.‬ ‫-כן.‬
‫הייתי אמורה להחליף בגדים.‬ ‫-זה בסדר. היי.‬
‫לא, אני לחוצה. כן.‬
‫תנשמי.‬ ‫-בסדר.‬
‫את בסדר. את נראית יפהפה.‬ ‫-באמת?‬
‫כן. בואי הנה.‬ ‫-בסדר. תודה.‬
‫מקווה שאני מפריעה.‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי, אימא.‬
‫גברת מורגן.‬ ‫-עדיף מאוחר מאשר לעולם לא.‬
‫זה בשבילך.‬
‫תודה רבה, יקירה.‬
‫וזה עם פקק הברגה.‬
‫קל ומהיר.‬
‫היי.‬
‫לא גברתי, אנחנו לא נאכל את האורחים.‬ ‫-זה מעולם לא קרה.‬
‫אתה רוצה להיכנס? אני גאה בך.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-אני עייף.‬
‫עבדת קשה מדי.‬ ‫-נכון.‬
‫אתה רעב?‬ ‫-התחלנו.‬
‫נחש מה הכנתי.‬ ‫-את העוגיות שלך.‬
‫הכנתי במיוחד בשביל הבן שלי.‬ ‫-אני יודע.‬
‫ג'ינס חמוד.‬
‫לאונרד!‬
‫זה שם עליך הרבה מאוד לחץ.‬
‫טוב, אני חייב לעשות משהו.‬ ‫אני רק צריך להבין מה.‬
‫תבקש מפול את הכסף. נראה שהוא שוחה בכסף.‬
‫אני מבקש כסף מפול מאז היום שהתחלתי‬ ‫ואני תמיד מקבל את אותו הנאום.‬
‫"אם אתה מביא את העסק,‬ ‫אתה תקבל את הכסף."‬
‫אז למה שלא תביא את העסק?‬
‫הוא לא מצפה לדעתי שאקח את זה פשוטו כמשמעו.‬
‫אבל זה רעיון טוב מאוד.‬
‫יש לי הרבה רעיונות טובים, לוגאן.‬
‫לאבא שלי יש הרבה חברים בעולם הזה.‬ ‫אולי אוכל להכיר ביניכם.‬
‫כן, זה יהיה נהדר. תודה.‬
‫לא. קדימה.‬ ‫מה הבעיה עם מה שאני לובש? ברצינות.‬
‫הסתכלת במראה?‬
‫היי, אבא.‬ ‫-היי, מתוקה.‬
‫חג שמח!‬
‫היי, חבר.‬ ‫-היי.‬
‫אל תתני לאימא שלך לראות אותי לא עובד.‬ ‫-אימא כאן.‬
‫שלום!‬
‫אלה בשבילך.‬
‫לוגאן. הם מהממים.‬
‫וסליחה שאיחרתי. נתקעתי עם משהו בעבודה.‬
‫אל תדבר שטויות.‬ ‫זה בטח קשה ללכת כשאתה הבוס הגדול.‬
‫אני לא...‬ ‫-איפה התיקים שלך?‬
‫הם בטנדר. אני אביא אותם‬ ‫אחרי המסיבה. זה בסדר.‬
‫שטויות. קאלום יביא את התיקים.‬
‫קאלום. אתה יכול להביא‬ ‫את התיקים שלו, בבקשה?‬
‫כן, אימא.‬
‫נשמע שהם כאן.‬
‫דם חדש. תודה לאל.‬
‫מה?‬ ‫-שום דבר. אל תקשיב לי.‬
‫היי בן־אדם, טוב לפגוש אותך.‬ ‫-מפתחות.‬
‫אה, כן. בטח. זה הטנדר.‬ ‫-כן. הבנתי.‬
‫האח האהוב עליי.‬ ‫-זאת האחות האהובה עליי?‬
‫לוגאן, תכיר את אחי, קאם.‬
‫היי.‬ ‫-טוב לפגוש אותך סוף סוף.‬
‫טוב לפגוש אותך סוף סוף, בן־אדם. תענוג.‬
‫כן.‬ ‫-וזו החברה שלו, אייברי.‬
‫כל כך נחמד לפגוש אותך.‬
‫כן.‬
‫אני מצטער. כן. אייברי ואני...‬
‫...כל כך שמחים להיות חלק‬ ‫מחג המולד המשפחתי שלכם.‬
‫ברור.‬
‫כן.‬ ‫-בהחלט.‬
‫נהדר לפגוש אותך שוב. לוגאן, נכון?‬
‫כן. לוגאן.‬ ‫-כן. בסדר.‬
‫כן, גם אותך.‬
‫בסדר. טוב, לוגאן,‬
‫יש המון אנשים שמתים לפגוש אותך,‬
‫אז בוא איתי.‬ ‫-בסדר.‬
‫תכיר את השכנים. יש להם הרבה כסף.‬
‫אה, יופי.‬
‫כן, אני מרוויח הרבה כסף.‬
‫אני גורף ביטקוין, זה לא ייאמן.‬
‫נראה שבזמן הזה בשנה הבאה‬ ‫תהיה לי סירה.‬
‫ו... אתה מוזמן.‬
‫אני מרגישה את זה.‬
‫אני צריכה אוכל. חייבת.‬
‫איפה השירותים?‬ ‫-אני אראה לך.‬
‫זה בסדר, אני אקח אותו.‬ ‫-לא, אמרת שאת רעבה.‬
‫תאכלי את זה. זה מעולה.‬
‫תודה.‬ ‫-קדימה.‬
‫נהדר.‬ ‫-יופי...‬
‫היא רצינית, חברים.‬ ‫-לא אמיתי שזה קורה.‬
‫בואי ניקח נשימה.‬
‫לוגאן, אסור לך לספר עלינו לאף אחד.‬
‫אייברי, זה מצחיק. כמה זמן עבר?‬
‫עברו איזה עשר שנים.‬
‫אני אומר שנצא לשם,‬ ‫נגיד שיצאנו בעבר, ונתקדם.‬
‫אתה חושב שזה מצחיק?‬ ‫-כן, קצת.‬
‫טוב. יודע מה? אולי אתה צודק.‬
‫אולי כדאי שנצא לשם ונספר להם שיצאנו.‬
‫ואז בארבעת הימים הבאים‬ ‫הם יוכלו לדמיין אותנו‬
‫עושים, אתה יודע, ס־ק־ס.‬
‫ס־ק־...‬
‫אין מה לראות כאן. סליחה.‬
‫לוגאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר, כן. אני מבין‬ ‫איך זה עלול להיות קצת בעייתי.‬
‫הדבר האחרון שאני צריכה‬ ‫זה לתת לאישה הזאת תחמושת.‬
‫אריקה? היא נראית כמו ממתק.‬
‫זה כל כך אופייני לך.‬
‫מתאים לך להתגלגל לכאן‬ ‫ולהקסים את המרושעת הזאת.‬
‫היא מרושעת?‬ ‫-כן, היא מרושעת.‬
‫טוב. אז שנלך לספר למורה התורן?‬
‫סליחה. ניסיתי לדבר‬ ‫במונחים שאתה רגיל אליהם.‬
‫אתה יכול לחתום על התעודות של קאסי?‬ ‫או שההורים שלה צריכים לחתום?‬
‫את קורעת מצחוק. סיימנו כאן?‬
‫אנחנו באותו עמוד?‬
‫כן, בטח.‬
‫כן או בטח? מה מביניהם?‬ ‫-כן. יש לנו הסכמה.‬
‫אוקיי.‬
‫אחרייך.‬
‫לא. אחריך.‬
‫את פשוט סיוט.‬
‫זה בסדר. יהיה בסדר.‬
‫לוגאן.‬ ‫-היי.‬
‫לוגאן, אני רוצה שתכיר את‬ ‫החברים הכי טובים של ההורים שלי.‬
‫זו מרגרט.‬ ‫-היי, לוגאן.‬
‫וסטן.‬
‫היי, נעים להכיר.‬ ‫-היי.‬
‫ובכן...‬
‫כל הכבוד, קאסי.‬
‫מרגרט?‬
‫אני רק אומרת את מה שכולם חושבים.‬
‫קאסי סיפרה לנו שאתה איש פיתוח רציני.‬
‫אני עובד בנדל"ן מסחרי ותעשייתי.‬
‫אנחנו מסיימים לבנות חנות כלבו‬ ‫בקצה הצפוני של העיר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫החברה של סטן רוצה להפוך את מריאטה‬ ‫למתחם סגנון חיים גדול.‬
‫אולי כדאי ששניכם תדברו על עסקים.‬ ‫-מותק.‬
‫מה הכוונה... מתחם סגנון חיים?‬
‫זה פרויקט שיש לי זיקה אליו, לאנשים בגילי.‬
‫זקנים מדי בשביל מועדונים‬
‫וצעירים מדי בשביל לשחק שחמט מרגיע.‬
‫נכון מאוד.‬
‫זה נשמע מרתק. אשמח לשמוע עוד על זה.‬
‫אולי אציע כמה דברים?‬
‫בטח, למה לא?‬ ‫אבקש מהמשרד שלי לשלוח לך את הבריף.‬
‫אני חייב להיות ברור.‬
‫אנחנו רוצים להעניק את הפרויקט‬ ‫לעסק הנבחר ב־1 בינואר.‬
‫אז יש להגיש את ההצעות עד ה־24 בחודש.‬
‫בסדר. זו לא בעיה.‬
‫אני מתה לראות את הפנים שלו.‬
‫תראה מה מצאתי.‬
‫סופי!‬
‫סופי. מה?‬ ‫-אלוהים.‬
‫אלוהים. לא ידעתי שתהיי בבית.‬
‫קיוויתי שתהיה פה.‬ ‫-לא ידעתי.‬
‫רציתי שזו תהיה הפתעה,‬ ‫אז שני אלה הבטיחו לשמור על סודיות.‬
‫היי, אבא.‬ ‫-היי.‬
‫טוב, הנה. המשימה הושלמה. כן.‬
‫אה, סוף. זו החברה שלי, אייברי.‬ ‫אייברי, זאת סופי.‬
‫היי. נעים מאוד.‬ ‫-היי.‬
‫איך אתם מכירים?‬ ‫-שני אלה?‬
‫הם היו בלתי נפרדים מינקות.‬ ‫-כן.‬
‫אבל אז היא עזבה אותנו לטובת אוסטרליה.‬
‫כן, אבל עכשיו כולנו מקבלים‬ ‫ייעוץ רפואי חינם.‬
‫זה נכון. צודק.‬
‫קאלום כאן?‬
‫הוא איפה שהוא כאן,‬ ‫מקווה שהלילה יעבור מהר.‬
‫כן. הנה הוא.‬
‫אלוהים. בן כמה הוא?‬
‫שמונה עשרה בערך.‬
‫"בערך"? הוא בדיוק בן 18.‬
‫זה מה שאמרתי.‬
‫כן?‬
‫קאלום, לא! אלוהים, לאונרד.‬
‫קאלום, מה אתה עושה?‬ ‫אתה צוחק עליי? תניח את זה.‬
‫אמרת לי שאני יכול לשתות.‬ ‫-כשתהיה בן 21, אז תוכל. אתה ילד.‬
‫מוזר שהוא כל כך הזדקן ואנחנו לא השתננו.‬ ‫-כן, בכלל לא. אני משתמש בהרבה קרם לחות...‬
‫טוב, צוות חג המולד, אתם מוכנים?‬ ‫נחשו מה קורה עכשיו.‬
‫כן, אני זוכרת.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני לא מכיר את זה. מה קורה פה?‬
‫סנטה סודי. זו המסורת הכי ארוכה‬ ‫של המשפחה שלנו.‬
‫מגבלת 50 דולר, אז תהיו על זה‬ ‫או שלא תוזמנו בשנה הבאה.‬
‫מי קיבל אותי?‬
‫לא יכול לומר מי זה.‬
‫אי אפשר לומר, אימא.‬ ‫-אני רוצה שאתה תקבל אותי.‬
‫למה היא לא מזדקנת?‬
‫זה כמו סרט אימה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫לוגאן נראה כמו בחור בסדר, נכון?‬
‫גם סופי.‬
‫מצחיק שלא הזכרת אותה,‬ ‫בהתחשב בכמה שהייתם קרובים.‬
‫התראינו רק פעמים בודדות בעשור האחרון.‬
‫כן.‬ ‫-נראה שאימא שלך ממש מחבבת אותה.‬
‫ואו, את מקנאה?‬
‫לא, מה פתאום.‬
‫לא, היא פשוט ממש גבוהה ויפה.‬
‫היא גבוהה? לא שמתי לב.‬
‫אז אתה חושב שהיא יפה?‬ ‫-לא, אני...‬
‫אני לא יודע. כולם גבוהים בעיניי.‬ ‫אני 1.70 מטר.‬
‫אני חושב שאת יפהפייה.‬
‫אני חושב שאת בגובה המושלם‬ ‫ואפילו לא שמתי לב,‬
‫ולאימא שלי לוקח רגע להתחמם. בסדר?‬
‫כן, בסדר.‬
‫היא לא חיבבה את קאסי עד שהיא הייתה בת 11.‬
‫כן. ואת קאלום, אני לא חושב‬ ‫שהיא מחבבת אותו בכלל.‬
‫עד היום.‬ ‫-ממש מצחיק.‬
‫הלוואי שהייתי צוחק.‬
‫היא תאהב אותך.‬
‫אני מקווה. לילה טוב.‬
‫זה יקרה. לילה טוב.‬
‫אכפת לך שאשאיר את האור דולק?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫ורוניקה. כן. את כל כך מתוקה.‬
‫אתה כזה מציק.‬
‫בוקר.‬ ‫-בוקר.‬
‫היי.‬ ‫-בוקר.‬
‫קפה?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫אז חשבתי שנלך העירה היום.‬
‫כן, זה יכול היה להיות כיף,‬
‫אבל זוכרת שאמרתי לך שאנחנו עושים‬ ‫את הדיוקן המשפחתי היום?‬
‫את המה?‬
‫האמנית תבוא לכאן‬ ‫כדי לעשות נגיעות אחרונות לכולם.‬
‫נכון, נגיעות אחרונות.‬
‫כן, אני יודע, אבל זה הקטע של אימא שלי, אז...‬
‫קצת קריפי.‬ ‫-כן.‬
‫מה קריפי?‬
‫לא, חורקי. המיטה בחדר שלו קצת חורקת.‬
‫אני מצטערת שהמגורים שלנו‬ ‫לא עומדים בסטנדרטים שלך, אייברי.‬
‫לא, אני פשוט...‬
‫לוגאן איך ישנת?‬
‫כמו חלום. תודה רבה.‬
‫זה מה שאני אוהבת לשמוע.‬
‫אייברי, לוגאן הולך לקנות עץ אשוח‬
‫כדי שנוכל לקשט אחרי הכנסייה.‬ ‫כדאי שתלכי איתו.‬
‫אני לא רוצה להפריע.‬
‫זה יהיה כיף.‬ ‫תוכלו להכיר זה את זה. תלכי איתו.‬
‫כן.‬
‫נהדר.‬ ‫-נהדר.‬
‫עכשיו, כולם, לא לשכוח.‬
‫מיסת החג לילדים‬ ‫היא בכנסייה היום בשעה 16:00.‬
‫ושניכם,‬
‫האב פול אמר שאם אתם מעוניינים לקרוא...‬
‫אימא.‬ ‫-בסדר. זה רק יום ההולדת של ישו.‬
‫הוא בן יותר מ־2,000 שנה,‬ ‫אבל את תעשי מה שטוב לך.‬
‫אייברי, זה לא אירוע לג'ינס.‬
‫למקרה שאת תוהה מה ראוי ללבוש.‬
‫אני כבר אחזור.‬
‫מה זה החלוק הזה שאת לובשת?‬ ‫-המעיל שלי בסדר. הוא חם בטירוף.‬
‫תלבשי את זה. שלא תתלונני לי כל היום.‬
‫אני לא יכולה ללבוש את זה.‬ ‫-למה לא?‬
‫כי זה מכוער.‬
‫והשם של קאלום כתוב עליו.‬
‫זה מגרש עצים, לוגאן.‬
‫אני חושבת שאהיה בסדר. בוא נלך.‬
‫אבא, קדימה!‬
‫- עצי חג מולד‬ ‫כרתו לכם עץ! -‬
‫תבדקי שוב.‬
‫כי תיקנתי את תקציר המנהלים.‬
‫בטח שלחתי גרסה ישנה. אני כל כך מצטערת.‬
‫אשלח אותו כשאחזור לבית. תודה.‬
‫אני כל כך מצטערת. תודה.‬
‫אני לא מבינה מה קורה כאן.‬
‫אתה יודע שיש עצים כרותים בעיר, נכון?‬
‫כן, אבל מה הכיף בזה?‬
‫ואני גם לא אשלם מאות דולרים בשביל עץ.‬
‫טוב, אתה ממש עקבי.‬ ‫-תודה.‬
‫נראה שקר לך. את יכולה ללבוש את זה, בבקשה?‬ ‫-כן. למה לא?‬
‫אתה מוכן לחכות?‬ ‫-אני רק קונה שוקו חם.‬
‫באמת?‬ ‫-לא.‬
‫מה עם זה?‬
‫לא, אנחנו רוצים בגובה 2.50 מטר.‬ ‫זה בקושי 1.80 מטר.‬
‫כפות הרגליים שלי קרות ואני גוועת.‬
‫ידעתי ששכחתי משהו.‬ ‫-מה?‬
‫אני בדרך כלל מביא שקית מלאה באגוזים‬ ‫וקרקרים למקרה שתהיי רעבה.‬
‫חה־חה, קורע. מה עם זה?‬
‫את יודעת, לגרום לאריקה לחבב אותך‬
‫זה לא קשה כמו שאת גורמת לזה להיראות.‬
‫יש הרבה הזדמנויות פתוחות.‬
‫טוב, מה שאני מתכוון להגיד זה,‬ ‫מה אם אני אסדר לך ניצחונות?‬
‫אני אגרום לך להיראות ממש טוב,‬
‫ואז אולי אוכל לגרום לאריקה לאהוב אותך.‬
‫זה דוחה איך שאתה תופס את עצמך.‬ ‫-לא, אני רציני.‬
‫למה שתעשה את זה?‬
‫כי אנחנו חברים.‬ ‫ואני גם יכול להיעזר בך עם משהו.‬
‫בסדר. עם מה?‬
‫הצעה.‬
‫הצעה?‬ ‫-כן.‬
‫הו, לא. סליחה.‬
‫הצעה עסקית בשביל סטן.‬
‫תאמיני לי, קאסי ואני‬ ‫לא קרובים עדיין להצעות.‬
‫לא, לא כשמבחני אמצע הסמסטר מתקרבים.‬
‫אפשר להמשיך?‬
‫תראי, כבר בניתי תוכניות בעבר,‬ ‫השגתי אישורים, עשיתי את כל זה,‬
‫אבל לא עשיתי הצעה עסקית מלאה ממש,‬
‫ונראה שאת עושה כאלה כל הזמן.‬
‫איך אתה יודע מה אני עושה?‬
‫אבא שלך נתן לאימא שלי כרטיס ביקור שלך פעם.‬
‫הוא היה על המקרר הרבה מאוד זמן.‬
‫אז מה את אומרת,‬
‫גברת יועצת עסקית, פסיק,‬ ‫תואר שני במנהל עסקים? את בעניין?‬
‫אתה הוזה אם אתה חושב‬ ‫שאתה תקריץ ברגע הצעה עסקית.‬
‫אף פעם לא עשית את זה.‬
‫אז את מבינה את הבעיה שלי?‬
‫קדימה. את יכולה בבקשה לעזור לי?‬ ‫תעזרי לי להכין את ההצעה הזאת‬
‫ואני אעזור לך להתאים למשפחת מורגן או משהו.‬
‫מי אמר שאנחנו כאלה רציניים בכלל?‬
‫את בשנות ה־30 לחייך,‬ ‫אז את כבר לא יוצאת עם מישהו סתם.‬
‫בין אם את רוצה להודות בזה ובין אם לא,‬ ‫החבר שלך הוא ילד של אימא.‬
‫היא גם תלעס את האוכל בשבילו.‬
‫אז אין סיכוי שהוא יעשה משהו‬ ‫בלי האישור שלה.‬
‫אתה לא נורמלי.‬ ‫-כן?‬
‫כן, ואני לא זקוקה לעזרתך בכל מקרה.‬
‫אני יכולה להתמודד עם אריקה בעצמי,‬ ‫תודה רבה.‬
‫טוב, בסדר. זה הלך טוב עד עכשיו.‬
‫היי.‬
‫אני עושה את זה למען אימא.‬
‫הלו? היי. איך הולך?‬
‫הכול טוב. הכול בסדר?‬
‫אימא שלי שואלת‬ ‫אם תוכלי להביא כמה בקבוקי יין‬
‫בדרך הביתה.‬
‫תגיד לה לא עם פקק הברגה, קמרון.‬ ‫-קיבלת?‬
‫שמעתי.‬
‫בסדר, אין בעיה. אוהבת אותך.‬
‫אוהב אותך.‬
‫ככל שנסיים עם זה מהר יותר, נסיים יותר מהר.‬
‫אני יודע.‬ ‫-סיפור חיי.‬
‫תתעורר. קדימה.‬ ‫-תחייכו.‬
‫לא צריך להכות אותי.‬ ‫-תחייכו.‬
‫מבחינה לוגיסטית, איך זה יעבוד?‬
‫אה, אוקיי.‬
‫יש לנו שלושה ימים,‬
‫ואנחנו צריכים לעשות קצת‬ ‫בקרת נזקים מהצד שלך, כמובן.‬
‫אבל אין שום דבר שאנחנו לא יכולים לתקן.‬
‫כל מה שאת צריכה לעשות זה לוודא‬
‫שאני אגיש הצעה מנצחת לסטן‬ ‫עד ערב חג המולד. זהו זה.‬
‫בסדר. רק בוא נדאג שזה לא יסתבך.‬
‫סגור.‬
‫לוגאן, האם זה...‬ ‫-מה?‬
‫זה קפה? מנעת אותו ממני?‬
‫את יכולה לשמור לי קצת? רק קצת, בבקשה?‬
‫אולי.‬
‫- הצטרפו אלינו‬ ‫מיסה לילדים -‬
‫אלוהים, לוגאן! מה קורה?‬
‫אני מצטער.‬
‫יש לך פה מפיות?‬ ‫-תבדקי בתא הכפפות.‬
‫אלוהים. אוכל!‬
‫אלה סוכריות גומי?‬
‫כן!‬
‫קצת מעופשות, אבל שיהיה.‬
‫מה? רוצה קצת?‬ ‫-לא, אני בסדר.‬
‫- מיסה לילדים -‬
‫למה אנחנו כאן כל כך מוקדם?‬ ‫זה לא ממש "אירוע לג'ינס".‬
‫טוב. יש לי רעיון להרשים את אריקה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫את מרגישה בנוח לדבר מול קהל?‬
‫אני מרגישה בנוח לגבי אלה.‬
‫תיזהר על הספה.‬ ‫-אני רואה.‬
‫ממש כאן, מול הדלתות.‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי.‬
‫אני אצטרך את עזרתך. זה חג המולד.‬ ‫-אם היה לי שקל...‬
‫לוגאן, זה יפהפה.‬
‫תודה.‬
‫הלוואי שיכולתי לקחת את כל הקרדיט,‬ ‫אבל אייברי היא מי שבחרה אותו.‬
‫אייברי. טוב, זה עץ מקסים. תודה.‬
‫קאם, אתה יכול לרוץ למרתף,‬ ‫להביא עוד קישוטים?‬
‫כן, אימא.‬
‫שמעת אותה.‬ ‫-בסדר, אימא. הנה זה.‬
‫ואו.‬
‫זה מדהים. ממש מדהים.‬ ‫-זה באמת משהו.‬
‫ואו, היא תופסת אותנו בצורה מושלמת.‬
‫את חושבת?‬
‫מה כל כך מצחיק?‬
‫אני צריכה... מים.‬ ‫-אוי לא.‬
‫היא בסדר?‬
‫כן. אני לא יודע.‬
‫אני חושב שהיופי הדהים אותה.‬
‫ואו.‬
‫את חייבת לעבוד איתי.‬ ‫-אני יודעת. אני פשוט...‬
‫הציור הזה. היא לא מזדקנת.‬
‫אני יודע. זה קצת מטריד,‬ ‫אבל בבקשה תשתלטי על עצמך.‬
‫טוב. זה נחמד. כל הכבוד.‬
‫בסדר. טוב. אני על זה.‬ ‫-טוב.‬
‫אום.‬ ‫-אום.‬
‫כן.‬ ‫-בואי פשוט...‬
‫נמסטה.‬
‫בסדר?‬ ‫-אני בסדר. אני על זה.‬
‫אתם מוכנים לכנסייה?‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫זה קרה באשמתך.‬
‫אל תחייכי.‬
‫היא שלחה אותך?‬
‫מה קרה עכשיו?‬
‫שום דבר.‬ ‫-תגידי לפרצוף שלך.‬
‫מעיל לא נכון. נסה את זה.‬
‫תודה.‬ ‫-כמובן.‬
‫זה נראה טוב יותר.‬ ‫-אלוהים.‬
‫זה מרגיש כאילו אני עטופה בחתלתולים.‬ ‫-אריקה...‬
‫סליחה?‬
‫אתה לא לובש את זה, נכון?‬
‫לא, לקחנו את זה למגרש העצים.‬ ‫אני מחזיר אותו.‬
‫אה, תודה לאל.‬
‫מה...‬ ‫-הרבה יותר טוב.‬
‫אוקיי.‬
‫אתה נוהג או אבא?‬
‫אני אוהבת את זה.‬
‫בסדר.‬
‫- עכשיו עם THC! -‬
‫אני יודעת, אבל...‬
‫לוגאן, אתה מוכן?‬ ‫-כן. לוקח את המעיל שלי.‬
‫צריך לצאת.‬
‫אני צריכה לשבת מאחור?‬ ‫-אני בא.‬
‫- הצטרפו אלינו ביום ראשון‬ ‫מיסה לילדים בשעה 16:00 -‬
‫אלה המושבים הכי טובים.‬ ‫צריך לשלם עליהם יותר.‬
‫לא, כמובן.‬ ‫-ציפורניים זה כל כך מוזר.‬
‫הן כל כך קשות.‬
‫הן צומחות משום מקום.‬
‫אפשר לצבוע אותן, שזה נחמד.‬
‫אבל זה גם די מוזר.‬
‫נכון.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫בעצם, יודעים מה?‬ ‫אני חייב לרוץ לשירותים.‬
‫בואי לא נדאג לציפורניים.‬
‫סליחה, אני אדחק כאן.‬
‫-כן, הוא טוב.‬
‫היי, איש קטן. הבחור הראשי שם?‬
‫כן. הוא מתכונן לדרשה.‬
‫מעולה. אני צריך להחליף כמה מילים עם...‬
‫לאט לאט. לא אפשרי.‬
‫סליחה?‬
‫טוב, אז... בסדר. זה ממש חשוב.‬
‫חברה שלי, אייברי, אמורה לקרוא‬
‫אבל היא לא יכולה בסוף כי היא די חולה.‬
‫תמסור לו את זה.‬
‫אין בעיה.‬
‫טוב, תודה. רק אל תשכח.‬
‫אני על זה.‬
‫כדאי לך.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫אתה רעב? אני רעבה.‬
‫אני לא רעב, אבל אני לא זה שממש מסטול.‬
‫כן, בסדר.‬
‫לא. ברצינות.‬
‫את מאוד מסטולה כרגע.‬
‫סוכריות הגומי שאכלת היו עם THC.‬
‫תגיד לי שאתה צוחק.‬
‫אני לא. אבל יהיה בסדר כי דיברתי איתם.‬
‫אמרתי שאת לא מרגישה טוב‬ ‫כדי שלא תצטרכי לקרוא.‬
‫פשוט שבי כאן, תהיי בשקט. נהיה בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫"העם ההולכים בחושך ראו אור גדול‬
‫"ישבי בארץ צלמוות‬
‫"אור נוגה עליהם.‬
‫"הגדלת את האומה.‬
‫"הרבית הגוי, לו הגדלת השמחה;‬ ‫שמחו לפניך כשמחת בקציר,‬
‫"כאשר יגילו בחלקם שלל."‬
‫כמה זמן אנחנו כאן?‬ ‫-עשר דקות.‬
‫נהדר.‬
‫לפני שאתחיל בדרשה היום,‬
‫אני רוצה לברך‬ ‫אורחת מיוחדת מאוד של משפחת מורגן,‬
‫שהציעה בחינניות להוביל את סיפור הילדים.‬
‫סוכריות הגומי האלו מתחילות להשפיע.‬
‫אוי לא.‬
‫גברת אייברי.‬
‫מה?‬
‫גברת אייברי.‬
‫מה אני עושה?‬ ‫-יהיה בסדר.‬
‫מה אני עושה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫מה אני עושה?‬ ‫-יהיה בסדר.‬
‫כן?‬ ‫-אני לא יודע. כן?‬
‫אנחנו...‬ ‫-אייברי, מה את עושה?‬
‫סליחה.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫שכחת.‬
‫אוקיי. זה בסדר.‬
‫טעות קטנה אחת, זה יכול לקרות לכל אחד.‬
‫אף אחד לא צריך לדעת שאת מסטולה.‬ ‫ואו, אני כל כך מסטולה.‬
‫זה היה יכול להיות מדהים‬ ‫אם הייתי בכל מקום אחר.‬
‫על אי. אוכלת פיצה.‬
‫תפסיקי. תתרכזי.‬
‫פשוט תחייכי. תהנהני.‬
‫פשוט בחורה נורמלית, לא מסטולה,‬
‫הולכת לדבר עם ילדים על מסיבת יום הולדת‬
‫בעודה מסטולה לגמרי.‬
‫עשית את זה. תראי אותך.‬
‫עומדת כאן. ואף אחד לא חושד בדבר.‬
‫זו הפתעה בשבילי.‬
‫היא פשוט עומדת שם.‬
‫אייברי, את צריכה להגיד משהו.‬
‫בקול רם. שכולם ישמעו.‬
‫- כולם יודעים -‬
‫אז... לפני הרבה הרבה שנים,‬
‫בגלקסיה רחוקה מאוד.‬
‫זה יהיה נהדר. היא מתחממת.‬
‫טקסט?‬
‫בית לחם.‬
‫נכון. בבית לחם,‬
‫מריה, האימא‬
‫ויוסף, "האבא",‬
‫הם איגדו את כל החברים הכי חכמים שלהם ביחד‬
‫לסוג של, אתם יודעים, מסיבת לידה.‬
‫"יש פה מסיבה‬
‫"חגיגה שתמשך שנים רבות‬
‫"אז תביאו את הזמנים הטובים שלכם‬ ‫וגם את הצחוק שלכם‬
‫"אנחנו נחגוג את המסיבה הזאת איתכם"‬
‫זה קול אנד דה גאנג?‬
‫כן, אני חושבת.‬
‫זו החגיגה שלכם.‬
‫"תחגגו זמנים טובים, קדימה!"‬
‫"חגיגה‬
‫"בואו נחגוג ונבלה‬
‫"זו חגיגה‬
‫"תחגגו זמנים טובים, קדימה"‬
‫הנה רעיון כיפי.‬ ‫מה עם לא לומר כלום לשם שינוי?‬
‫אני אטפל בזה.‬
‫ובכן...‬
‫זה היה... הרבה.‬ ‫-כן. תרשי לי להסביר‬
‫גברת אייברי.‬ ‫-כן?‬
‫סליחה, אייברי.‬ ‫-כן.‬
‫אני חייב לומר שזה לא מה שציפיתי לו.‬ ‫-כן, אני יודעת...‬
‫אני יכולה להבטיח לך‬ ‫שזה לא מה שמישהו מאיתנו ציפה לו.‬
‫נכון. זה היה טוב יותר.‬
‫סליחה?‬
‫לא ראיתי את הילדים, את כל הקהילה,‬
‫מרותקת לדרשה ככה מזה... אי פעם.‬
‫ואיך שסיפרת את סיפור לידתו של ישו‬ ‫בדרך כל כך כיפית ונגישה.‬
‫אולי זה לא היה הסגנון שלי,‬ ‫וזה גם לא היה ממש מדויק,‬
‫אבל זה הזמן הכי טוב שלנו בשנה‬
‫עם כל ה... "דתי לפי דעתי" שמגיעים.‬
‫ובדיוק שמעתי חלק מהילדים‬ ‫מבקשים לבוא לדרשה הבאה.‬
‫מה אתה אומר.‬
‫זה נס חג המולד.‬ ‫-ממש.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-העונג כולו שלי.‬
‫שמרי על קשר.‬
‫זה בסדר. תעזבי את זה.‬
‫היי.‬
‫היי. מאנצ'יז?‬
‫למה אתה ער כל כך מאוחר?‬ ‫-עובד על כמה רעיונות.‬
‫מה אלו?‬
‫סתם שיחקתי איתם. המאסטר כאן.‬
‫מה הבעיה עם אלה?‬
‫אין בעיה, אבל הם לא מעשיים.‬
‫ועבור בחורים כמו סטן והבוס שלי,‬ ‫הם רוצים דברים מהירים וזולים.‬
‫אני חושבת שהרעיונות האלה נהדרים.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫ואני גוועת ברעב.‬ ‫-אני בטוח.‬
‫שלחתי לך את הטמפלייט שתעבוד עליו במייל.‬
‫קיבלתי. תודה.‬
‫הופה.‬
‫אין כמו ארוחה מאוזנת.‬
‫טוב, אני גוועת.‬
‫כן, THC גורם לזה.‬
‫אני חושבת שזה ממש נהדר‬ ‫שאתה עושה את זה.‬
‫עושה מה?‬
‫מנסה להשיג יותר.‬
‫תמיד קנאתי בך קצת על זה.‬
‫את קינאת בי?‬
‫כן, אתה פשוט...‬
‫תמיד ידעת איך להיות מאושר, ואני לא יודעת.‬
‫אני... אני לא באמת זוכר את זה ככה.‬
‫אה, אתה מדבר על לונדון.‬
‫כן, אני לא רוצה להעלות באוב את העבר,‬ ‫אבל כן.‬
‫זה לא הרגיש כאילו את נוסעת בשביל עבודה.‬
‫זה הרגיש כאילו את בורחת‬
‫מכל דבר שהזכיר לך את אימא שלך.‬
‫כמו מהבית?‬ ‫-וממני.‬
‫זה היה לפני איזה עשר שנים, לוגאן.‬ ‫השתניתי מאוד מאז.‬
‫מתי בפעם האחרונה היית בבית לחג המולד?‬
‫אוקיי.‬
‫לא, אני פשוט...‬
‫אני לא רוצה שתחשבי‬ ‫שהייתי בסדר, שהייתי מאושר,‬
‫או שהמשכתי הלאה, כי לא עשיתי את זה.‬
‫ואני יודע שאיבדת את האדם הכי חשוב לך‬ ‫בכל העולם באותה שנה,‬
‫אבל גם אני איבדתי.‬
‫לוגאן!‬
‫יודעת מה? אני ממש מצטער.‬
‫אני חושב שדי מאוחר, אז...‬
‫סליחה. אני פשוט... אלך לישון.‬
‫לילה.‬
‫אייברי, אני אשרוף את הג'ינס שלך.‬
‫תני לי אותם. אני אזרוק אותם לאח.‬
‫סופי יכולה ללבוש ג'ינס. היא כל כך יפה.‬
‫ואני יודעת שאכלת את כל העוגיות שלי.‬
‫בוקר טוב, נסיך קטן שלי. איך ישנת?‬
‫ישנתי טוב.‬
‫את חייבת להפסיק לשים חלב חם ליד המיטה.‬ ‫זה מבהיל את אייברי.‬
‫אתה יוצא?‬ ‫-כן.‬
‫יש לי שיחת עבודה, אז חשבתי גם לצאת להליכה.‬
‫בסדר, תחזור מהר.‬
‫הנשים האלו מגיעות לחילופי העוגיות,‬ ‫-אני יודע.‬
‫אני אצטרך עזרה...‬ ‫-בסדר. כן, אימא.‬
‫לעזאזל. אוי זה נורא.‬
‫לוגאן! תודה לאל.‬ ‫-מה?‬
‫תסיח את דעתה של אריקה לשלוש דקות, בבקשה.‬ ‫-מה? למה?‬
‫אתה רעב?‬ ‫-אני לא. אני מלא.‬
‫לא אכלת מאפה קינמון?‬ ‫-עדיין לא.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-אין זמן לשאלות.‬
‫תרחיק אותה מהמטבח.‬ ‫-בסדר, הבנתי.‬
‫אני מצפה להם. הכנת טריים?‬
‫למה, יש לך עצירות?‬ ‫-לא, מה הקשר...‬
‫אני יודעת שהם יכולים לעשות לך...‬ ‫-היי.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫אפשר לדבר איתך רגע בפרטיות?‬
‫בפרטיות? כן, אדוני.‬
‫נשק את אימא.‬
‫אוהב אותך, אימא.‬ ‫-גם אני אוהבת אותך.‬
‫בו!‬ ‫-היי.‬
‫אז רק רציתי לומר‬
‫בראש ובראשונה, תודה שאת מארחת אותי.‬
‫אין בעד מה.‬
‫אתה יודע שאנחנו אוהבים אותך.‬
‫רצית לדבר איתי על משהו מסוים?‬
‫כן.‬ ‫-האם זה...‬
‫אתה הולך לשאול אותי מה שאני חושבת?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫טיפול פנים עם עוגיות.‬
‫אני מודה שזה מהיר, אבל...‬
‫כשאתה יודע, אתה יודע. נכון?‬ ‫-כנראה...‬
‫בוא הנה.‬ ‫-מה קורה?‬
‫עכשיו שבי ותיראי אשמה.‬
‫בני לעתיד.‬ ‫-זה... כן.‬
‫ורוניקה, לא!‬
‫מה קרה?‬
‫היא הגיעה לעוגיות.‬
‫איך זה ייתכן? הן היו על השיש.‬
‫אין דבר העומד בפני הרצון.‬
‫היא בטח אכלה איזה תריסר. לאונרד!‬ ‫-לאונרד כבר הלך.‬
‫מישהו צריך לקחת אותי לווטרינר במהירות.‬
‫וטרינר? אני לא חושבת שזה הכרחי.‬
‫שוקולד רעיל לכלבים. היא שוקלת שני קילו.‬
‫לא לקחתי את זה בחשבון.‬
‫טוב, הזמן קריטי. בואי נלך.‬
‫לוגאן, תנקה בבקשה.‬
‫כן.‬
‫- מרפאה וטרינרית‬ ‫סאני הילס -‬
‫אייברי.‬ ‫-תיכנסי.‬
‫היי. התקשרנו מהמכונית.‬ ‫-בסדר.‬
‫אלוהים. אימא כאן.‬
‫זה בסדר.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אני מרגישה את הלב שלה מתחיל להאט.‬
‫שלום ורוניקה.‬
‫דוקטור, בבקשה תעזור לה.‬
‫היא אכלה כמות מוגזמת של עוגיות שוקולד.‬
‫זה מה שעשית?‬
‫לא ראיתי אותה ככה מעולם.‬
‫אז מה צריך לעשות, דוקטור? לתת לה כדור?‬
‫הרבה נוזלים?‬ ‫תן לנו את הסחורה ואנחנו נצא לדרך.‬
‫למרבה הצער, זה לא כל כך פשוט.‬
‫כל כך הרבה שוקולד בשביל כלבה בגודל שלה,‬
‫זה אומר שנצטרך לגרום לה להקיא,‬
‫לשטוף את המערכת שלה בנוזלים,‬ ‫ואז להאכיל אותה בכוח בפחם פעיל‬
‫כדי לשמור שהרעלים‬ ‫לא יכנסו למחזור הדם שלה.‬
‫אוי אלוהים.‬ ‫-בדיוק.‬
‫בבקשה, דוקטור, כל מה שיידרש.‬
‫אני מרגישה שהיא נחלשת בכל דקה שעוברת.‬
‫בסדר, מייד אחזור.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אריקה, אני יודעת שזה קשה.‬
‫זה באמת קשה.‬
‫זה רק הולך להיות קשה עוד יותר,‬ ‫אז את חייבת לתת לי לעזור לך.‬
‫אני אשאר כאן עם ורוניקה‬ ‫כדי שאת לא תצטרכי לראות את זה.‬
‫לא אנטוש את החיה שלי.‬ ‫-תקשיבי לי. את יכולה ואת תעשי זאת.‬
‫אני אהיה עם ורוניקה כל הזמן.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אריקה, אני על זה.‬
‫זה בסדר.‬
‫לכי. אל תדאגי.‬
‫אימא תתפלל בשבילך. כן.‬
‫תציל את חייה.‬ ‫-זה בסדר. תלכי.‬
‫נהיה בסדר.‬ ‫-אבל...‬
‫אני מבטיחה לך.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, סיפור משעשע.‬
‫תני לי להבין. אכלת תריסר עוגיות?‬
‫ואז האשמת את הכלבה.‬
‫ועכשיו את רוצה שאני‬ ‫אעמיד פנים שאני מטפל בה?‬
‫אם זה עוזר, אני לא גאה בזה.‬
‫מה את אומרת.‬
‫אז אתה בפנים?‬
‫אני יכול לומר בכנות‬ ‫שלא לימדו אותי איך להתמודד עם מצב כזה‬
‫בלימודי רפואה וטרינרית.‬
‫אבל אני מרגיש שזה פוגע‬ ‫בלפחות ארבעה קודים אתיים.‬
‫אז איאלץ לסרב לזה.‬
‫דוקטור, בבקשה, לא. אתה נשוי?‬
‫כן.‬
‫מה שלום המחותנים שלך?‬
‫- חדר בדיקות -‬
‫מי ילדה טובה? כן, מי ילדה טובה?‬
‫את פשוט ילדה טובה, כן.‬
‫זו הכלבה...‬
‫- חדר בדיקות -‬
‫יקירתי המסכנה. איך היא, דוקטור?‬
‫היא במפתיע ממש טוב.‬
‫כן?‬
‫בזכות זה שהיא אמיצה.‬
‫כן, היא אמיצה.‬
‫ואייברי, גם את. תודה רבה.‬
‫תודה דוקטור. חג מולד שמח.‬
‫שכחת את החשבון שלך.‬
‫תיכנסי למכונית. אני אטפל בזה.‬
‫- סכום לתשלום: 1,435.66 דולר -‬
‫בסדר. זה הוגן.‬
‫היה תענוג לעשות איתך עסקים, אייברי.‬
‫זה המון.‬
‫אני לא מאמינה שלא ראית את זה.‬ ‫אנחנו צופים בזה בשבוע הבא.‬
‫טוב, איפה אני יכול לשים את זה?‬ ‫-שם.‬
‫הן חזרו. קדימה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫קאם, הן חזרו.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה שלומה?‬ ‫-נתנו לה תרופות לווריד.‬
‫שאבו לה את הבטן‬
‫ונתנו לה פחם כדי לשמור על מערכת הדם שלה.‬
‫אבל היא בסדר, והיא התנהגה כמו אלופה.‬
‫וגם את, יקירתי.‬
‫באמת, אני לא יכולה לתאר את זה. הגברת הזאת‬ ‫הייתה הכוכבת האמיתית אצל הווטרינר.‬
‫זה היה שום דבר.‬ ‫-אני יכולה להבטיח לכם שזה לא היה שום דבר.‬
‫תודה על מה שעשית, ולעולם לא אשכח את זה.‬
‫גם אני לא.‬
‫הצלת את חיי התינוקת שלנו.‬
‫מלאכית יקרה שלי, שרדת?‬
‫לוגאן, מה אתה עושה?‬ ‫-איבדת את זה לגמרי?‬
‫זה לא נורא כמו שזה נשמע.‬
‫אמרתי לווטרינר שאכלתי את העוגיות‬ ‫והוא עשה לי טובה.‬
‫אבל אריקה...‬
‫לא, אמרתי לאריקה לטייל קצת‬ ‫בזמן שסידרתי את העניינים.‬
‫את תסבכי אותנו בצרות.‬ ‫-"צרות?"‬
‫בן כמה אתה, חמש? לא היית ככה כשיצאנו.‬
‫סליחה?‬ ‫-תסתלק לפני שמישהו יראה אותך.‬
‫מי יראה אותי?‬
‫היי.‬
‫בואו נדבר.‬
‫אני לא יודעת מה אתה חושב ששמעת,‬
‫אבל מה שזה לא היה, אתה טועה.‬
‫אני חושב ששמעתי שיצאתם אחד עם השני‬
‫ושאכלת את כל העוגיות ואז האשמת את הכלבה.‬
‫אכלתי את העוגיות בגלל סוכריות הגומי שלך.‬
‫באמת? איפה מצאת אותן?‬ ‫חיפשתי אותן בכל מקום.‬
‫במעיל שלך.‬ ‫-לא העניין.‬
‫נכון. זה לא העניין.‬ ‫כדאי שתשמור את המידע הזה לעצמך,‬
‫או שאספר לאימא ואבא שלך‬ ‫על הרגלי הסמים שלך.‬
‫אז אגיד להם שאכלת אותם. כאילו... בסדר.‬
‫נכון. לא חשבתי על זה עד הסוף.‬
‫בסדר. תראו, חבר'ה.‬
‫זה חג המולד.‬ ‫אנחנו רק רוצים לשמור על השקט. זה הכול.‬
‫ואני לא מבין למה לא כולנו יכולים‬ ‫להשיג את מה שאנחנו רוצים.‬
‫טוב. אני מקשיבה.‬
‫תקלידי את המספר שלך כאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫נהיה בקשר.‬
‫למה אני מבועתת עכשיו?‬ ‫-כי הוא סוציופת.‬
‫ברצינות?‬
‫אין מצב. כבר?‬
‫הלו? ממש לא.‬
‫אייברי, תהיי חזקה.‬
‫לא, אני לא יכולה. לא, זה בלתי אפשרי.‬
‫טוב, בסדר. איזה טעם?‬ ‫-תגידי לא.‬
‫אתה תצטרך ללכת לקנות אלכוהול.‬
‫עכשיו?‬
‫זה מרגיש מעולה לצאת מהבית.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫אה, זה עם ה... כן.‬ ‫-כן.‬
‫עם סימני הצריבה...‬
‫כן, זה כיף, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫כאן חגגתי את יום ההולדת ה־21 שלי.‬ ‫לא שאני זוכרת אותה.‬
‫זה בטח עדיף.‬
‫היי. ארבעה שוטים של וודקה, בבקשה.‬
‫שלושה שוטים של וודקה, בבקשה.‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-כן. בטח.‬
‫זה מוזר לך להיות רחוק מאימא שלך בחג המולד?‬
‫כן.‬ ‫-כן, זהו זה.‬
‫נוכל ללכת למשפחה שלך בשנה הבאה, בסדר?‬
‫כן, בטח.‬
‫נהדר. עכשיו תפסיק להיות כזה משבית שמחות.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, מותק.‬
‫סופי!‬
‫היי.‬
‫כל כך טוב לראות אותך.‬ ‫-את נראית מעולה.‬
‫היי, באת!‬
‫שלום!‬
‫תראי אותך! אפשר להזמין לך משהו לשתות?‬
‫אני אביא לנו עוד סיבוב. כן?‬ ‫-כן.‬
‫את נהנית מהטיול?‬
‫כן, ממש. תודה.‬
‫אריקה יכולה להיות קצת אינטנסיבית, נכון?‬ ‫-לא. היא נהדרת.‬
‫אולי קצת. לפעמים.‬
‫כן.‬ ‫-רק קצת.‬
‫אם זה שווה משהו,‬ ‫רוב החברות של קאם כבר עזבו בשלב הזה‬
‫עם הערכה עצמית מתפוררת‬ ‫ומסקרה מרוחה על הפנים.‬
‫אז אני חושבת שאת מצליחה.‬
‫טוב, יש לי איפור עמיד במים.‬
‫תסלחי לי לרגע.‬
‫כן. היי, בארב.‬
‫סליחה, רועש כאן.‬
‫היי, בארב. סליחה.‬
‫כן, אני כאן.‬
‫את עדיין שם?‬ ‫-כן, סליחה.‬
‫אני יכולה לעשות את זה.‬
‫כן. נפלא...‬ ‫-בסדר, ביי.‬
‫נכון.‬
‫היי, זו הייתה סוכנת הנדל"ן של אבא שלי.‬
‫היא מראה את הבית מחר ולא מוצאת את המפתח.‬
‫את רצינית?‬
‫אז אני צריכה ללכת.‬ ‫-אין מצב. זה שעה נסיעה.‬
‫הייתי מסיע אותך, אבל שתיתי.‬ ‫-אני אקח אותך.‬
‫מה? לא.‬ ‫-כן, אני לא יכולה לתת לך לעשות את זה.‬
‫זה בסדר. אני צריך לחזור לעבוד בכל אופן.‬
‫תני לבחור הטוב לעשות דבר של בחור טוב.‬
‫תודה. זה מדהים.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. אז ביי.‬
‫לא ייאמן. אני מצטער.‬ ‫-ביי. טוב לראות אותך.‬
‫-תיהני.‬ ‫-ביי, קאס.‬
‫זה בסדר. ביי.‬ ‫-אסמס לך כשנהיה בדרך הביתה.‬
‫תודה. מציל את היום.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫ייקח לי רק רגע.‬
‫- אייברי‬ ‫גיל 11 -‬
‫אייברי?‬
‫כן.‬
‫אני ממש מתגעגעת לאימא שלי.‬
‫אני יודע.‬
‫אני לא מאמינה‬ ‫שאני צריכה להיפרד מהמקום הזה.‬
‫אני רואה את הבית הזה‬ ‫וכל מה שאני רואה זה אותה.‬
‫מכינה לי תחפושת לליל כל הקדושים.‬
‫מקשטת עץ אשוח הרבה לפני חג המולד.‬
‫ונפטרת ממנו הרבה הרבה אחרי.‬
‫כן.‬
‫היא הייתה החברה הכי טובה שלי.‬
‫אני יודע.‬
‫זה פשוט ממש כואב.‬
‫ראיתי את עצמי מקימה פה משפחה.‬
‫אני זוכר.‬
‫דיברת על זה עם אבא שלך?‬
‫כן, אבל הוא בדיוק יצא לגמלאות.‬ ‫הוא צריך כל מה שהוא יכול לקבל מהבית הזה.‬
‫את צריכה לעשות את זה.‬ ‫את צריכה לתת הצעת מחיר לבית.‬
‫טוב, את כל הזמן...‬
‫את כל הזמן מנסה לברוח מהעבר שלך‬
‫כדי להתקדם בחייך.‬
‫אבל העבר שלך הוא מה שעושה אותך מי שאת.‬
‫והאנשים שאכפת להם ממך מבינים את זה.‬
‫זה משהו שאימא שלי הייתה אומרת.‬
‫בסדר, טוב. לך יש הצעה לעבוד עליה.‬
‫לא.‬
‫קדימה, זה יכול לחכות.‬
‫בואי נשב כאן קצת.‬
‫הלו?‬
‫בטח.‬
‫"אני מרגיש טוב..."‬
‫היי, קאלום.‬
‫אם תקיא במכונית שלי,‬ ‫אני אשאיר אותך למות בחוץ, בסדר?‬
‫היי, גבר.‬
‫כן. אני לא צוחק.‬
‫בסדר. אני אעזוב אותך.‬
‫תשתולל.‬
‫הרגשתי בסדר.‬
‫כן?‬ ‫-לאט לאט.‬
‫לא.‬
‫תדאג לא להרגיש בסדר‬ ‫עד לפח האשפה, אם אתה מבין אותי.‬
‫כן.‬
‫בבקשה. תישן טוב.‬
‫הוא עדיין לא חזר.‬
‫לילה טוב.‬
‫כן, לילה טוב.‬
‫לילה ארוך?‬ ‫-היי.‬
‫כן.‬
‫לילה ארוך, ממש.‬
‫למה אתה ער?‬ ‫-סתם דברים של העבודה.‬
‫כן.‬
‫מטורף. מאוחר. עובד קשה.‬
‫טוב, אני הולך לישון.‬
‫די מחוסל.‬
‫לילה.‬ ‫-כן, לילה.‬
‫לוגאן.‬
‫היי, גבר.‬
‫אתה חושב שזה יכול להישאר בינינו?‬
‫אתה יודע, זה פשוט...‬
‫היא מתעצבנת כשאני נשאר עד מאוחר ושותה.‬
‫פשוט לא הייתי רוצה לגרום לשום...‬ ‫אתה מבין אותי?‬
‫בטח.‬
‫יופי.‬
‫תודה, גבר. אני מעריך את זה.‬
‫כן.‬ ‫-יופי. טוב.‬
‫לילה.‬ ‫-לילה.‬
‫בוקר.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫אייברי, פספסת ערב מהנה כל כך.‬
‫מתי חזרתם?‬ ‫-אני חזרתי בסביבות אחת.‬
‫קאם נשאר עוד קצת עם הבחורים.‬
‫הבחור הזה היה ער כל הלילה‬ ‫ועבד על ההצעה הקטנה שלו.‬
‫היי, מותק.‬
‫אני כל כך מצטערת. לגמרי שכחתי.‬ ‫-אל תדאגי. זה בסדר.‬
‫שלח לי את זה במייל. אני רוצה לראות.‬
‫בטח.‬
‫ערב חג מולד שמח.‬
‫היי.‬ ‫-היי. בוקר טוב.‬
‫-מתי חזרת?‬ ‫-שתיים בלילה.‬
‫אני יודע. מטורף.‬
‫התרסקתי על הספה‬ ‫כי לא רציתי להעיר אותך.‬
‫אני הולכת להחליף בגדים.‬
‫מה קורה?‬
‫שום דבר. פשוט...‬
‫לא ישנת הרבה.‬ ‫-לא.‬
‫למעשה, אני עדיין צריך לסיים...‬ ‫-בטח.‬
‫איזה חלק אחד. ולהדפיס חלק מזה מהר.‬
‫אני כבר חוזר.‬ ‫-למה לא? הכול טוב.‬
‫אני אוהבת כשיורד שלג.‬ ‫-גם אני. זה מרגיש חגיגי.‬
‫לא נראה לי שהשלג יישאר.‬
‫בסדר, דוקטור באסה.‬
‫סליחה.‬
‫את מי קיבלת?‬ ‫-קוראים לזה "סנטה סודי" מסיבה מסוימת.‬
‫רק שיהיה ברור,‬ ‫אני בקטע של מתנות סודיות. בסדר, סנטה?‬
‫תחשוב על תחרה שחורה.‬
‫בסדר. רגע. סליחה.‬
‫אני חושב שזה פול. כן. אני חייב לענות.‬
‫אתה בסדר? דוקטור באסה?‬
‫כן. סליחה. אני פשוט קצת מותש.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב. שניפגש כאן בשעה 15:00?‬
‫זה בסדר?‬ ‫-טוב.‬
‫מגניב. נתראה עוד מעט.‬ ‫-כן.‬
‫היי, אנחנו צריכים לדבר.‬
‫לוגאן.‬
‫לא עלינו. על קאם, למען האמת.‬
‫מה עם קאם?‬ ‫-הוא חזר די מאוחר אתמול בלילה.‬
‫כן, אני יודעת. הוא סיפר לי.‬
‫לא, זה העניין.‬ ‫האמת שזה היה קצת יותר מאוחר מ...‬
‫אתה מאושר עם קאסי?‬
‫מה זה קשור בכלל?‬
‫כן. ברור שכן.‬
‫אז למה אתה מנסה להתחיל עניינים עם קאם?‬
‫להתחיל עניינים?‬
‫אני לא מנסה להתחיל עניינים.‬
‫אני רק דואג לך, וזה לא היה נראה לי בסדר.‬
‫אתה לא צריך לדאוג לי יותר.‬
‫את צודקת. כן.‬
‫את צודקת.‬ ‫-לוגאן.‬
‫זה בסדר. נתראה בבית.‬
‫- הצעת בנייה‬ ‫מתחם סגנון חיים -‬
‫סליחה. אני פשוט...‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫לוגאן, זה מעולה.‬
‫תודה.‬
‫אני נשבע, שניכם מתחננים להיתפס.‬
‫מה אתה רוצה, קאלום?‬
‫אני צריך מתנה לסנטה הסודי.‬
‫הקניונים סגורים. אין מה לעשות.‬
‫זה בסדר. אני פשוט אקח מתנה משלך.‬
‫קיבלתי את אימא,‬
‫אז אם לאחד מכם יש מישהי,‬ ‫אנחנו נהיה מסודרים.‬
‫אני קיבלתי את אבא שלך.‬
‫אני קיבלתי אותך.‬
‫טוב, זה באמת מסתדר.‬
‫טוב. אתה יכול לקחת את המתנה שלי,‬ ‫איש קטן ומרושע.‬
‫קח.‬
‫תענוג לעשות איתכם עסקים.‬ ‫-כן, טרול קטן.‬
‫הוא כל כך מעצבן.‬
‫השטן בסוודר צמרירי.‬
‫לא, אבל בכנות, אני...‬
‫לא, רגע.‬
‫בכנות, אריקה, כשהיינו בגילם‬ ‫לא היו אותן הזדמנויות.‬
‫כמה נכון.‬
‫כלומר, תראי אותם. יועץ אסטרטגי, רופאה...‬
‫ואז יש את קאסי.‬ ‫-הסטודנטית המקצועית שלנו.‬
‫היי, אני הרבה יותר צעירה משני אלה.‬ ‫אל תשכחו את זה.‬
‫לא שאי פעם תיתני לנו.‬
‫אייברי, מאיפה את?‬ ‫-פיצ'טרי סיטי.‬
‫אין מצב. גם לוגאן משם.‬ ‫-כן.‬
‫לא נכון.‬
‫איזה עולם קטן.‬
‫מפתיע שלא הכרתם זה את זה.‬
‫כמה אנשים גרים שם? סביבות ה־500?‬
‫אני חושב...‬
‫ארבעים אלף.‬ ‫-כן.‬
‫ההורים שלך עדיין גרים שם?‬
‫אבא שלי בדיוק יצא לגמלאות‬ ‫ורוצה להפחית הוצאות,‬
‫אז הוא עוזב את העיר.‬
‫מר מורגן, חשבת על גמלאות?‬ ‫קאסי אמרה משהו על זה.‬
‫אני חושב על זה.‬ ‫אני קרוב ל־30 שנה בחברה, אז...‬
‫חושב על זה, אבל בכל הכנות,‬ ‫אם לא העבודה אז מה?‬
‫אימא? אולי הוא לא רוצה.‬
‫סוף, תגידי לנו מתי את חוזרת לאוסטרליה?‬
‫למעשה, אני חושבת לפתוח את המרפאה שלי כאן.‬
‫חדשות מדהימות!‬ ‫אני לא מאמינה שלא סיפרתם לנו.‬
‫דינג, דינג. חדשות מאוחרות,‬ ‫אבל, כמובן, אנחנו נרגשים מאוד.‬
‫וגם גאים.‬
‫סוף, זה מדהים.‬
‫תודה.‬
‫זה נהדר, סוף.‬ ‫-אני אפנה...‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-לוגאן, לא. אתה...‬
‫שב מייד.‬ ‫-אני יכול לעשות את זה.‬
‫ממש לא. תישאר במקום.‬
‫זה הבית שלי. אתה האורח שלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫לאונרד.‬
‫כן.‬
‫אתה יכול לקחת את שלי?‬ ‫-למה שלא אעזור לך?‬
‫כל הכבוד.‬
‫תודה, ברמן.‬ ‫-כמובן, בכל עת.‬
‫לוגאן!‬ ‫-כן.‬
‫סליחה רגע.‬
‫היי.‬
‫זה קורה?‬
‫מה קורה?‬
‫אה, בסדר.‬
‫לוגאן. יש לך רגע לדבר?‬
‫כן.‬
‫אני צריך לדבר עם סטן.‬ ‫-לך. אל תדאג.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫בסדר.‬
‫היי.‬
‫הזדמן לך להסתכל על הפרויקט שלי?‬
‫בהחלט.‬
‫מעולה. סליחה שהרסתי לך את החופשה.‬
‫ממש לא. זה למעלה. אני אלך להביא את זה?‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי.‬
‫מה את עושה?‬
‫היי, סטן.‬ ‫-היי.‬
‫הגיע הזמן לסנטה הסודי.‬ ‫-איזה כיף.‬
‫- הצעת בנייה -‬
‫מותק...‬ ‫-לא.‬
‫היי, לא. אל תסגרו את הדלת.‬
‫תסגרי את הדלת.‬
‫לוגאן, זה לא כמו שזה נראה.‬
‫אז אתם לא מנהלים רומן?‬
‫זה קצת כמו שזה נראה. אבל יש לנו תוכנית.‬
‫נכון.‬ ‫-נהדר.‬
‫יש לכם תוכנית. כל הכבוד.‬ ‫יופי לכם. אני הולך.‬
‫אנחנו נספר לכולם, לוגאן.‬ ‫רק לא עכשיו, בסדר?‬
‫אז אנחנו צריכים שתשמור את זה לעצמך.‬
‫לא, אני שומר לעצמי כל כך הרבה כרגע‬ ‫שאני עומד להתפוצץ.‬
‫בסדר?‬ ‫-לוגאן. תעשה את זה בשביל קאסי.‬
‫כן?‬
‫לאונרד, לא ציפיתי לזה ממך.‬
‫לא ציפיתי לזה ממך.‬ ‫מרג' לא באמת הפתיעה אותי.‬
‫למה? אתה לא מכיר אותי.‬
‫הוא לא מכיר אותי. למה שיגיד דבר כזה?‬
‫לא, אל תקשיבי לו.‬ ‫-אני יודעת את זה, אהובי.‬
‫אריקה בכלל יודעת שאתה מדבר ספרדית?‬
‫אתה לא רואה שאני בנישואים ללא אהבה?‬
‫כולם יכולים לראות שאתה בנישואים ללא אהבה.‬ ‫אבל אתה זקן.‬
‫ככה זה נישואים בשלב הזה.‬ ‫-אתה לא זקן.‬
‫בבקשה, תן לנו רק לעבור את חג המולד.‬
‫אנחנו מבטיחים שנספר. בבקשה.‬ ‫-כן. אנחנו מבטיחים. בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אז הנה מה...‬
‫לא!‬
‫אנחנו יורדים לשם לשארית הערב.‬
‫אנחנו נעמיד פנים שלא קרה כלום.‬
‫אני לא רוצה לראות אפילו מבט, ניצוץ של מבט‬
‫בין שניכם לשארית הלילה.‬
‫כן.‬ ‫-הכול ברור?‬
‫בלי מבטים חולמניים כאלו.‬ ‫-בסדר.‬
‫אנחנו... עיניים קדימה.‬
‫יש לנו הסכמה?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫מעולה.‬
‫עכשיו בואו נלך לשחק בהעמדות פנים. טוב?‬ ‫-כן.‬
‫תודה רבה.‬
‫יש לנו את של מרגרט.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫לאונרד, שלך על הכיסא.‬ ‫נתת לכולם את המתנות שלהם?‬
‫לוגאן. שלום. המתנה שלך כאן.‬ ‫-תודה.‬
‫בסדר. עכשיו לכולם יש מתנה?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫כן, יש לנו.‬
‫סוף, למה שלא תתחילי?‬ ‫-בסדר.‬
‫בואו נראה.‬
‫מלח אמבטיה. אף פעם אין יותר מדי מזה.‬
‫אני הבאתי לך.‬
‫חשבתי שזה נראה לי מוכר.‬
‫אייברי. תורך עכשיו.‬
‫בסדר.‬ ‫-תראי לנו מה קיבלת.‬
‫- אייברי -‬
‫קופסה נחמדה.‬
‫- סוכריות גומי‬ ‫עכשיו עם THC! -‬
‫אוי.‬ ‫-מה זה?‬
‫סוכריות.‬
‫קאלום, זו נראית כמו מתנה ממך.‬ ‫יכולת להשקיע בזה קצת יותר מחשבה, בני.‬
‫זה לא ממני.‬
‫אני נשבע. קיבלתי אותך, אימא.‬
‫תפתחי את זה.‬
‫טוב, אם אתה מתעקש.‬
‫בסדר. אני אוהבת סנטה סודי.‬
‫בייחוד כשמגיע תורי.‬ ‫-לא היינו מנחשים.‬
‫בסדר. בואו נראה. אלוהים אדירים.‬
‫קאלום, זו הייתה בחירה נועזת בשביל אימא.‬ ‫-נחמד.‬
‫מה?‬ ‫-מה לכל הרוחות?‬
‫לא קניתי את זה.‬ ‫-אתה בטוח? הרגע אמרת שכן.‬
‫לא. לוגאן קנה את זה.‬
‫מה?‬ ‫-אלוהים.‬
‫נכון.‬ ‫-בשביל אשתי?‬
‫לא, קניתי את זה לבת שלך.‬
‫זה איום ונורא.‬
‫סליחה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫היא ביקשה את זה.‬
‫טוב...‬ ‫-אני כל כך מבולבלת.‬
‫קאלום, אפשר להחליף מילה?‬
‫האמת, קאלום, גם אני רוצה לדבר איתך.‬
‫אני חושבת שזה מתאים.‬
‫מותק, שימי את זה בקופסה.‬ ‫-אימא, זה שלי.‬
‫תקשיב, חתיכת אידיוט. עשינו עסק.‬
‫זאת אשמתו.‬
‫כן, זו הייתה טעות אמיתית.‬ ‫טעות דוחה, אבל אמיתית.‬
‫תקשיב לי, אם תחשוף את ההסדר הזה,‬
‫לא אהסס לספר לכולם‬ ‫על הפעילויות שלך מחוץ לבית הספר.‬
‫את מפלצת.‬
‫אתה בעצמך מפלצת.‬
‫מותק...‬ ‫-את תמיד חושבת שאת יודעת...‬
‫מי זה עכשיו?‬
‫תיכנסו.‬ ‫-היי.‬
‫שלום, חג מולד שמח.‬ ‫-היי, חג מולד שמח.‬
‫תודה שבאתן.‬ ‫-אנחנו שמחות להיות כאן.‬
‫הוא יהיה כל כך מופתע.‬ ‫-בואו פשוט...‬
‫הפתעה!‬
‫ואו!‬ ‫-הפתעה!‬
‫סבתא. אימא. מה אתן עושות פה?‬ ‫-הזמנתי אותן.‬
‫כן? זה כל כך נחמד מצדך. היי, אימא.‬ ‫-היי.‬
‫אייברי כאן. אל תשאלי שאלות.‬ ‫את לא מכירה אותה.‬
‫אני לאונרד. זאת אריקה. ברוכות הבאות.‬
‫אייברי, מה לעזאזל את עושה כאן?‬
‫איך את מכירה אותה?‬
‫מה? לא, היא לא.‬
‫היא דמנטית.‬
‫היא קראה בשמה.‬
‫תני לי חיבוק, חתיכת חרא קטן. בואי הנה.‬
‫אנחנו לא אמורים לחבק אנשים‬ ‫שאנחנו לא מכירים.‬
‫איידה, איך אתן מכירות?‬ ‫-טוב...‬
‫אני לא זוכרת.‬
‫כן.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-מסכנה.‬
‫אבל אני כן זוכרת שתפסתי את שני אלה‬
‫כמו ארנבונים במושב האחורי‬ ‫של המכונית של אימא שלך.‬
‫כן, לא אוכל לשכוח את זה גם אם אנסה.‬ ‫-לא. אימא, שקט.‬
‫מה?‬ ‫-לוגאן, על מה היא מדברת?‬
‫אייברי? את רצינית?‬
‫אתם מכירים?‬
‫בסדר. אז...‬
‫האמת שזה סיפור מצחיק.‬
‫אם חושבים על זה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫כן? זה באמת נשמע קורע.‬ ‫-טוב.‬
‫זה נשמע קורע, באמת.‬ ‫-בואו ניקח נשימה, טוב?‬
‫אני בטוחה שזה לא מוזר כמו שזה נראה.‬
‫רוצה להתערב?‬
‫בסדר. כן. יצאנו.‬
‫זה היה לפני מיליון שנה.‬ ‫לא רצינו שתתחרפנו.‬
‫אז פשוט...‬ ‫-שיקרתם?‬
‫טוב, אני לא... לא שיקרנו, אבל...‬
‫ואו. טוב.‬
‫בסדר. זהו זה? שום דבר אחר?‬
‫יש עוד משהו שאת רוצה לחלוק?‬ ‫זה די מכסה הכול?‬
‫ואו. יש עוד משהו שאתה רוצה לספר לי?‬
‫מה? לא.‬
‫מה כל כך מצחיק, דביל?‬
‫שום דבר.‬ ‫-בסדר, תראו.‬
‫אייברי רצתה לספר, אבל אני לא רציתי‬ ‫כי חשבתי שזה יהיה מוזר.‬
‫זה לא נכון. לוגאן רצה לספר.‬ ‫אני חשבתי שזה יהיה מוזר.‬
‫זה בהחלט מוזר.‬
‫ספרטקוס!‬
‫גברת, אל תתני אוכל של אנשים.‬ ‫היא עדיין מתאוששת.‬
‫אופס. לא אוכל של אנשים. טוב, קדימה.‬
‫בואו נהיה כנים.‬ ‫כולם גם ככה חושבים שאני דגנרט.‬
‫אני לא יכול להתאפק.‬ ‫-קאלום, לא.‬
‫אל תעשה את זה.‬
‫ורוניקה לא אכלה את העוגיות, אימא.‬ ‫אייברי אכלה אותן.‬
‫זה בלתי אפשרי. אף אחד לא מסוגל‬ ‫לאכול כזאת כמות של עוגיות.‬
‫זה אפשרי אם מי שאכלה הייתה מסטולה.‬
‫סליחה?‬ ‫-טוב, את זה אני יכולה להסביר.‬
‫מי מתמסטל?‬ ‫-לאונרד.‬
‫זה לא העניין.‬
‫תירגעו. זה אמור להיות הערב המיוחד של קאסי.‬
‫הערב המיוחד שלי?‬ ‫-כן, וכולם הורסים את זה.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-לוגאן עמד להציע נישואים.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫מה?‬ ‫-לא, לא שוב. לא.‬
‫לא, אימא, לא. אני...‬
‫קאסי, לא התכוונתי להציע.‬
‫לא התכוונת?‬
‫לא מגניב, לוגאן.‬
‫מעניין שדווקא אתה אומר את זה.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫בסדר. אני חושבת שכדאי שנלך, סופי.‬
‫תביאי את המעיל שלך.‬ ‫אנחנו נלך מכאן כי זה נהיה...‬
‫אימא, מה קורה?‬
‫שום דבר.‬ ‫-שום דבר.‬
‫אלוהים. את יודעת.‬
‫את יודעת?‬
‫ברור שאני יודעת.‬
‫יודעת מה?‬
‫מרג' ולאונרד מנהלים רומן.‬
‫מה?‬ ‫-אבא?‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫זה בסדר.‬ ‫-איך את יכולה להגיד את זה?‬
‫הוא יותר שמח ופחות בסביבה.‬ ‫זה ניצחון מכל הבחינות.‬
‫אימא! איך את יכולה?‬ ‫-סטן...‬
‫אבא.‬ ‫-סטן!‬
‫אלוהים.‬ ‫-סופי, חכי, בבקשה.‬
‫קאסי?‬ ‫-אייב...‬
‫אריקה.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫לאונרד, שתוק. בסדר?‬
‫בוא פשוט נלך להתמודד עם הילדה שלנו. קדימה.‬
‫זה חג המולד הכי טוב שהיה אי פעם.‬
‫את עוזבת?‬
‫לא יודעת. כדאי שאעזוב?‬
‫קרה משהו בינך לבין סופי?‬
‫כן.‬
‫- מונית -‬
‫אייברי, מותק.‬
‫היי בארב, יש חדשות לגבי הבית?‬
‫אני מצטערת, מותק.‬
‫טוב, היה שווה לנסות.‬
‫כן, גם לך. חג מולד שמח.‬
‫אייברי!‬
‫עוזבת כל כך מהר?‬
‫אני מצטער. אני ממש מצטער.‬
‫כן, גם אני.‬
‫אפשר להתקשר אלייך?‬
‫לוגאן.‬
‫לא.‬
‫אני חושב...‬
‫אני חושב שאנחנו צריכים לדבר.‬
‫אני באה.‬
‫אבא. חג מולד שמח.‬
‫ילדונת!‬ ‫-היי!‬
‫ואו, אתה נראה מעולה. איזה שיזוף.‬
‫נהניתם?‬ ‫-כן, מאוד.‬
‫את יודעת, ישנו בערסלים,‬
‫שחינו עם דולפינים, רקדנו על חוף הים.‬
‫עשינו הכול.‬
‫זה נשמע כיף.‬
‫כן, זה היה.‬
‫אבל התגעגענו אלייך.‬
‫גם אני התגעגעתי אליכם.‬
‫שמעתי שמכרתם את הבית.‬
‫נכון, כן.‬
‫אני המום מכמה מהר שזה קרה.‬
‫אבל קיבלנו הצעה‬ ‫שזה היה מטורף לא לקחת אותה.‬
‫אני שמחה בשבילך, אבא.‬ ‫-יופי.‬
‫מה זה?‬
‫הוא שלך, אם את רוצה.‬
‫אבא, אתה רציני?‬
‫תצטרכי, את יודעת, לשלם לי.‬ ‫אני אוהב אותך, אבל גם צריך לאכול.‬
‫אם היית רצינית.‬
‫כן. כן, בבקשה!‬
‫תודה רבה.‬
‫העונג כולו שלי.‬
‫את יודעת מה, מותק? חבל שלא סיפרת לי.‬
‫אני יודעת. לא רציתי לדחוק אותך לפינה.‬
‫אני אבא שלך.‬ ‫את לעולם לא תדחקי אותי לפינה, מותק.‬
‫לא הייתי צריכה לסמוך על בארב.‬
‫לא.‬
‫בארב לא סיפרה לי כלום.‬
‫נשמע ששניכם הכנסתם את עצמכם‬
‫לצרות צרורות.‬
‫חלב?‬
‫הוא אחד מהטובים, את יודעת.‬
‫אני מקווה שהכול יסתדר לטובה בשבילו.‬
‫- לוגאן הארדינג -‬
‫- מסמכי ההצעה למתחם סגנון חיים -‬
‫- הצעת בנייה‬ ‫מתחם סגנון חיים -‬
‫לכי מכאן.‬
‫קדימה. תפתחי, בבקשה.‬
‫זה בנוגע ללוגאן. את אוהבת את לוגאן.‬
‫את לא חושבת שכל הקטע הזה‬ ‫של המרשעת הוא קצת מיושן?‬
‫אני יודעת שאת רואה אותי.‬
‫תראי, אני אדם טוב.‬ ‫אני יודעת שעשיתי כמה טעויות.‬
‫אבל גם את. וגם קאם.‬
‫אם זה שווה משהו, אני מצטערת.‬
‫לא מגיע לך מה שקרה לך.‬
‫טוב, אני אשאיר פה משהו.‬
‫אני צריכה שתביאי את זה לסטן, בסדר?‬
‫ואז אני אלך. בבקשה, רק תני את זה לסטן.‬
‫- הצעת בנייה‬ ‫מתחם סגנון חיים -‬
‫אריקה, אם לא תעזרי לי,‬
‫אני אחזור כל יום עד שתעשי זאת. ביי.‬
‫בסדר, ביי.‬ ‫-בסדר.‬
‫סבתא, אני אוהב אותך. נתראה מחר.‬
‫חשבתי שזה כבר מחר.‬
‫לא, אבל זה בסדר.‬
‫שמונה, שבע, שש, חמש, ארבע...‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫שנה טובה!‬ ‫-שנה טובה!‬
‫הנה הוא.‬
‫לוגאן.‬ ‫-סטן.‬
‫אתה נראה מופתע לראות אותי.‬ ‫-אני לא אשקר. אני קצת מופתע.‬
‫בוא תשב.‬
‫ובכן סטן, אני כל כך שמח שהתקשרת אלינו‬
‫כי אני חושב שנוכל להפוך‬ ‫את מתחם סגנון החיים הזה‬
‫למשהו מיוחד באמת. נכון?‬
‫אם אסכים איתך, פול, שנינו נטעה.‬
‫תראה, ההצעה שלך הייתה בסדר.‬
‫פשוט יש לי עוד חמש הצעות בדיוק כאלו.‬
‫אני רוצה לדבר על אלה.‬
‫מה זה?‬
‫זה לקהילת סגנון חיים.‬
‫כן, זה מוצא חן בעיניי.‬
‫לא רק מתקנים,‬
‫אבל סביבת מגורים, כל החוויה.‬
‫זה מה שאני רוצה לעשות.‬
‫אני לא רוצה עוד פרויקט בנייה.‬
‫אני רוצה להקים משהו‬ ‫שהעיר הזאת תוכל להתגאות בו.‬
‫זה ממש נהדר, אתה יודע, בתיאוריה.‬
‫אבל לבטח אתה תסכים‬ ‫שתהיה תפוקה גדולה בהרבה עם הרעיון שלי.‬
‫פול, אני בשנות השישים שלי,‬ ‫ולמען האמת, אני לא צריך עוד כסף.‬
‫טוב, אנחנו לא ממש מתעסקים במגורים. כן?‬
‫תראה, יש המון חברות בנייה‬
‫שיכולות ליצור חזון.‬
‫אני רק צריך את הבחור עם החזון.‬
‫לפי השיחה הזאת, אני לא חושב שזה אתה.‬
‫אבל אני חושב שזה הוא.‬
‫אני מצטער, אני לא יודע מה לומר.‬
‫רק תגיד שאתה בפנים.‬
‫כן, בסדר.‬
‫דרך אגב, אריקה אמרה‬ ‫שצריך ליידע גם את אייברי על זה.‬
‫כדי שהיא תפסיק לבוא לבית.‬
‫בסדר. בתיאבון.‬
‫נאום!‬
‫לא, אבא, ממש לא.‬ ‫-נאום!‬
‫נאום!‬ ‫-נאום!‬
‫- ברוכה הבאה הביתה! -‬
‫נאום!‬ ‫-נאום!‬
‫מבעלת הבית החדשה.‬
‫שלום לכולם. תודה שבאתם.‬
‫אני לא טובה בזה.‬
‫קדימה.‬ ‫-אז אני לא יודעת מה לומר.‬
‫זה בסדר. אני יודע.‬
‫לא.‬ ‫-זה בסדר. תסמוך עליי, מיטש.‬
‫לא.‬ ‫-תסמוך עליי. זה בסדר.‬
‫זה בסדר. אני על זה.‬
‫אוקיי.‬
‫אייברי וכולם,‬
‫את יודעת, אין שום דבר‬ ‫שהייתי רוצה לעשות יותר מאשר‬
‫לחזור ללילה ההוא ולהשתפר.‬
‫ואני בהחלט מדבר בשם כמה אנשים‬ ‫כשאני אומר את זה.‬
‫עד כמה שחג המולד הזה היה סיוטי,‬
‫עם הסמים והשקרים והסחיטה,‬
‫חג שלא אאחל לאויבים שלי,‬
‫הייתי עושה הכול שוב‬ ‫כי זה החזיר אותי אלייך.‬
‫ויכולתי לראות איזו אישה‬ ‫אדירה באמת הפכת להיות.‬
‫ואני יודע, זה לא מגיע לי,‬
‫אבל איש חכם מאוד אמר לי פעם‬
‫שהוא חושב שיש לנו את מה שצריך‬ ‫כדי להיות ביחד לתמיד.‬
‫אז אני מקווה שאקבל הזדמנות שנייה‬ ‫כדי לראות אם נוכל לגרום לזה לקרות.‬
‫סיימת?‬ ‫-אני יכול לסיים.‬
‫- ברוכה הבאה הביתה! -‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫- שנה מאוחר יותר -‬
‫היי.‬
‫היי. חג מולד שמח, מותק.‬ ‫-תודה.‬
‫רצינו להביא לכם משהו קטן.‬
‫תודה. אתה רוצה להיכנס?‬
‫אני לא יכול. אנחנו הולכים‬ ‫לארוחת ערב עם הילדים עכשיו.‬
‫אבל תמסרי ללוגאן שיהנה מהחופשה שלו.‬ ‫ב־4 בינואר הוא חוזר לעבודה.‬
‫אני אמסור. חג מולד שמח.‬
‫תודה.‬ ‫-תיהנה.‬
‫אייברי!‬
‫תחלקי אותם.‬
‫בואי נזוז, אהובתי.‬
‫מה זה היה?‬
‫זה הסוד הקטן שלי.‬
‫אני יכול לקבל קצת מזה, מה שזה לא יהיה?‬
‫אם תהיה נחמד אליי.‬ ‫-אני תמיד נחמד אלייך.‬
‫תגדיר "תמיד".‬
‫סגרתי את המקום לחתונה שלנו היום. זה נחשב?‬
‫- הסוף -‬
‫תרגום כתוביות: הדר אגייב‬