Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Це історія про маленьку таємницю,
яка зародилася кількадесят років тому.
То був 1996.
Рік, коли моя дочка Ейвері зустріла Логана.
І вони стали нерозлучними.
Логан був не таким, як інші друзі Ейвері.
Ми з дружиною це одразу зрозуміли.
І не лише тому, що він був хлопцем,
а тому, що вона могла спокійно,
без жодних сумнівів, на 100 % бути собою.
І він теж.
Минали роки,
і їхня дружба трохи змінилася.
Вона переросла в кохання, яке, я сподіваюся, кожен зможе пережити
хоча б раз у житті.
Кохання, яке допоможе пережити будь-що.
Як у те літо, коли її мама, кохання мого життя, померла.
Але як би важко не було, дні минали,
а я із задоволенням спостерігав, як вони стають дивовижними дорослими.
Безмежно цілеспрямована Ейвері
отримала пропозицію про роботу мрії в Лондоні.
А Логан,
здається, робить усе можливе, щоб втримати кохання його життя.
Ейвері, я не зрозумію, що зробив не так, якщо ти мені не кажеш.
Спробуй здогадатися.
Я можу спробувати,
але щось у твоєму голосі й та пульсуюча вена в тебе на лобі
підказують, що я про це пошкодую.
Ейвері, та ну. Ти зі мною поговориш?
ГРУДЕНЬ 2014
Логане, ти п'яний. Останній вечір разом, а ти напився.
Ти не думала, що, можливо, я напився через твій переїзд?
Значить те, як ти виповз з ресторану — моя провина?
Так.
Ні. Вибач.
Я жартую. Чи не зовсім.
Я буду за тобою дуже сумувати.
І я за тобою.
Може, обіймемося, чи як?
Не злися.
Просто мені сумно.
А я хочу, щоб ми обоє раділи.
Логане, ти такий п'яний.
Ну, не аж такий.
Гаразд. Де ти зараз?
- На вечірці на честь твого переїзду. - Не смішно.
Сюрприз!
Дякую.
- Вона була здивована. - 100 %. Так.
Мій син за тобою дуже скучатиме. Ти ж знаєш?
Так.
Знаєш, я колись зустрічалася з англійцем.
Ніщо так не заводить, як гарний британський акцент.
Може, я божевільний, може, романтик,
але, як на мене, у тебе з моєю донькою є все, щоб дійти до кінця.
Справді?
Тобі просто треба триматися, робити все, що треба, й слухати серце.
Якби мої ніжки були хоч трохи жвавіші.
Живемо лише раз.
Мамо, не хочеш покласти щось у рота?
- Гаразд. - Так.
Час для тосту.
Скажи щось. Так.
- Зараз? Гаразд. - Так.
Усім привіт.
Увага!
Не хвилюйся, доню.
Татко не збирається виголошувати довгу, нудну, недоладну промову
про те, як...
я буду сумувати.
І точно не буду довго говорити про те,
як неймовірно я тобою пишаюся.
І як би пишалася тобою мама.
Ні. Зараз не той час і не те місце для таких речей.
Я не збираюся засмучувати всіх у кімнаті.
Нехай краще це зробить Логан.
Прошу.
Привіт.
Що ти робиш?
Даю тобі причину залишитися.
- Може, ти не так зрозумів... - Ні. Я зрозумів, Мітче.
Гаразд.
Жах який.
Ейвері, знаю, часом ми зводимо одне одного з розуму.
Прошу, встань.
Я не уявляю свого життя без тебе.
Усе, синку, встань.
І не хочу, щоб ти зробила те, про що пожалкуєш.
Не роби цього.
Отже, Ейвері...
- Ти станеш... - Ні, Логане. Я не вийду за тебе.
Але я ще навіть не запитав.
Логане, я їду. Ти маєш це прийняти.
Ні.
Ні, ти не просто «їдеш».
Ти ніби тікаєш.
Логане, вийди.
Ти тікаєш від тата, який ледве може зробити собі бутерброд.
Дивлячись який.
Ти тікаєш від будинку, який, я знаю, ти любиш.
- І він завжди буде тут. - І ти тікаєш від мене.
Ти наче зовсім про мене забула.
Я не хочу зараз сваритися.
Якби твоя мама була тут, вона б дуже розчарувалася.
- Але, знову таки, якби вона була тут... - Тату.
...цього, мабуть, навіть не сталося.
Ні слова про маму.
- Ну, це правда. - Це кінець.
Думаю, нам давно кінець.
Не хочу тебе бачити.
Добре. Якраз їдеш на інший кінець світу!
Це було неочікувано.
Ключі від машини!
ALS Ice Bucket Challenge став вірусним.
«Гамільтон» побив бродвейський рекорд.
Легалізація одностатевих шлюбів — історичне рішення.
...супутник нарешті сфотографував Плутон.
...в останній грі. Мамба — все.
Beyond Meat розмітають з полиць магазинів.
«Дивні дива» став найпопулярнішим серіалом...
Найкращим фільмом стає «Місячне сяйво»...
Вітаємо у Віндзорі на королівському весіллі.
Тайську футбольну команду нарешті врятували.
У соборі Нотр-Дам спалахнула пожежа.
...отримали перше зображення надмасивної чорної діри.
Віртуальна реальність вже тут. Лайкніть і підпишіться...
...Ілон сказав, що так і буде. Це Cybertruck!
Ґрета Тунберґ стала людиною 2019 року за версією TIME...
Рукавички Берні Сандерса. Вірусне...
«Бріджертони» мали найуспішніший прем'єрний тиждень...
...NFT захоплюють світ мистецтва.
...успішно приземлили ровер Perseverance на Марсі.
Судно Ever Given перекрило Суецький канал.
«Гра в кальмара» — офіційно найуспішніший серіал Netflix.
Капітан Кірк летить у космос.
...ляпас став найгучнішим моментом «Оскара».
Штучний інтелект уже тут.
Аргентина виграє Чемпіонат світу 2022 року.
Синя пташка Twitter полетіла з гнізда.
Каліфорнія призупинила використання безпілотних авто.
...«Барбі» та «Оппенгеймер» стали ідеальною голлівудською...
Це епоха, коли Тейлор Свіфт пише історію.
НАШІ ДНІ
Зі святами всіх. Я поїхала.
- Дякую. З Різдвом. - Бувай! Спокійно доїхати.
Де ти?
- Я в коридорі. - Не бачу тебе.
А тепер бачиш?
Щось ти знервована.
Я от-от офіційно стану святковою жертвою.
- Звісно я нервуюся. - Хочу познайомитися з тією жінкою.
Не варто, повір мені.
Ввігнуте дно, це добре чи погано?
Їй сподобається.
Гаразд, мушу бігти.
Дихай. У тебе все вийде.
- Побажай удачі. - Усе буде добре.
Майже впевнена. Усе залежить від тої пляшки вина.
А, чудово.
Я зможу.
Де ти був?
Керував будівництвом.
- Вони тут? - Ще десять хвилин.
- Це все? - Так.
Чудово. На кону сьогодні багато грошей.
Де ти їх знайшов?
Неважливо. Головне, що в них великий задум і купа грошей.
Буде десь 15–20 поверхів, і це лише основна будівля.
Ясно. Скажімо, ми отримали цей контракт. Що це означатиме для мене?
- Для тебе? - Так.
Рік повної зайнятості, дах над головою, їжа на столі.
Безцінний дар роботи на мене.
Я буду тут ще 15 хвилин.
Бо запізнюся на зустріч з батьками Кессі.
Перше враження переоцінюють.
Ти ж розлучений, так?
Ми віддалилися.
Ні, бізнес треба зареєструвати сьогодні.
Ні. Про відшкодування має бути. Не додадуть — не підпишемо.
Байдуже, хай іде особисто. Для цього нас і найняли.
Ви ж знаєте, що в мене тариф за кожні 6 хвилин?
Нагадай, що за кожен день затримки вони платитимуть мені.
Ми можемо сперечатися так годину,
або ви просто погодитеся зі мною
і зекономите 300 доларів.
Нагадай ще раз. Твоїх братів звати Каллум і...
- Кем. - Кем.
Кессі, Каллум, Кем.
А собачку звуть Кукі.
Вероніка.
Ні, я знаю, що Вероніка, але...
Кукі? Кессі, Каллум... Усі починаються на К?
Вигадай щось смішніше.
Гей.
Гаразд, я швиденько.
Я краще зайду.
Ні. Я люблю тебе, але нема часу, щоб ви з татом
знову почали обговорювати походження холодильника.
Звісно.
- Його називали «льодовий ящик». Здуріти. - Ага.
Просто ящик з льодом. Подумай про це. Це божевілля. Скажи?
- Слухай, може, зайдеш? - Та не хочу.
Гаразд. Я скоро повернуся.
Тату! Я тут і запізнююся.
- Привіт, мала. - Ого.
- А де Кем? - У машині.
Почнімо це шоу, поки не підкинули нову справу, Магнуме.
Кепкуй скільки завгодно,
але Том Селлек був колись дуже популярним.
Не сумніваюся.
На тобі, розумако.
Ти точно не хочеш залишити їх?
Ні. Час передати їх тобі.
- Ви з ним спілкувалися? - Ні. Ні разу.
Я часом зустрічаю його маму. Вона про тебе запитує.
Мамо?
До тебе Логан прийшов.
Який Логан?
Логан, твій онук.
Пригадуєш?
Який красунчик.
Ой, ну дякую, бабусю.
Хоч це й дивно. Як у тебе справи?
Нудно.
Майже до смерті, але мені так не щастить.
Це дуже чорний гумор, бабусю.
Але я можу трохи допомогти з нудьгою.
Зараз ввімкну.
СЕРВІС ВІДКЛЮЧЕНО
Це моє улюблене.
Бачив таке? Ніколи не залітає в кут.
Не думаю, що бачив.
Мітчелле, твоя валіза порожня.
Так, вона порожня,
бо всі речі, що мають там бути, зараз у пральні, Сюзан.
Усі?
Так. Кольорові, білі, темні — весь вінегрет.
Ти ж їх зіпсуєш.
Невже схоже, що його хвилює, якій він має вигляд?
- Ми хотіли б, щоб ти поїхала з нами. - Так, я теж.
- Може, наступного року. - Так.
Якщо пощастить, то повернемося, а будинок уже продадуть.
- Так. - Так.
- Люблю тебе. Гарної поїздки. - Так.
Пишіть, коли прилетите. Багато не пийте.
- Люблю тебе. - Бережи себе.
- От щодо «пити забагато» я не знаю. - Я теж.
- І я думаю, що в тебе гарний вигляд. - Я теж.
- Тобі не байдуже. - Так.
- Чому кабельне не працює? - Ой, ти бачив, котра година?
- Тобі пора. - Треба було сказати.
- Усе гаразд. - Ні. Я можу допомогти.
Ти вже допоміг.
Просто зараз важко через ліки й медичний догляд.
І це... Нормально.
Слухай. Важливий крок. Їдете до батьків?
Ні, не змінюй тему.
- Логане, я б тобі брехала? - Так. 100 %.
- Ви впораєтеся? - Так.
На Різдво прийдуть Ал і Ден. А коли повернешся, влаштуємо вечерю.
- Гаразд. - Іди зачаруй їх.
- Добре. Люблю тебе. - І я тебе.
- Дзвони, як щось треба. - Добре.
- Люблю тебе, бабусю. - Чого?
Обов'язково прояви любов до цуценяти, гаразд?
- Ясно. - Мамі це подобається.
І не бійся, вона не кусається і не гавкає. Дуже мила собачка.
Ясно. Я і не думала...
І скуштуй мамине шоколадне печиво.
- Воно нереальне. - Гаразд, скуштую.
І вона стежить за тим, скільки ти їси. Обережно.
- Не їсти багато. - У неї є окрема порція для мене.
- Не їсти багато печива. - Так.
Не буду.
Будеш добре поводитися — поділюся своїм печивом.
- Боже. Вже почалося. - Так.
- Думала, ми приїдемо раніше. - Ага.
- Треба було перевдягнутися. - Нічого. Спокійно.
Ні, я нервуюся. Так.
- Дихай. - Гаразд.
- Усе добре. Ти красуня. - Чесно?
- Так. Іди сюди. - Гаразд. Дякую.
Сподіваюся, я завадила.
- Привіт, сонечко. - Привіт, мамо.
- Місис Морган. - Ейвері. Краще пізно, ніж ніколи.
Це вам.
Дякую, люба.
І глянь, воно з кришкою.
Швидко й легко.
Привіт.
- Ні, мем. Ти не їстимеш гостей. - Таке вперше.
Зайдеш? Я так тобою пишаюся.
- Як справи? - Втомився.
- Ти перетрудився. - Так і є.
Почалося.
- Вгадай, що я приготувала. - Печиво.
- Спеціально для синочка. - Знаю.
Милі джинси.
О, Леонарде!
Це така відповідальність.
Ну, треба щось робити. Просто я поки не розумію що.
Попроси в Пола грошей. Він у них купається.
Я просив Пола про підвищення з першого дня.
І щоразу відповідь одна:
«Приведеш клієнта — отримаєш доплату».
А чому ти не приводиш клієнтів?
Не думаю, що він говорив це буквально.
Але це хороша ідея.
У мене купа хороших ідей, Логане.
У тата багато знайомих у цій сфері. Може, познайомлю вас.
Так, було б чудово. Дякую.
Ні. Та годі. Що не так з моїм одягом? Серйозно.
Ти дивився в дзеркало?
- Привіт, тату. - Привіт, серденько.
З Різдвом.
- Привіт, друже. - Вітаю.
- Не кажи мамі, що я не працюю. - Мама тут.
Привіт.
Це для вас.
Логане, вони розкішні.
Вибачте за запізнення. Затримався на роботі.
Не кажи дурниць. Важко втекти з роботи, коли ти начальник.
- Хіба я... - Де ваші валізи?
У вантажівці. Заберемо їх після вечірки.
Дурниці. Каллум занесе їх.
Каллуме. Можеш занести валізи, будь ласка?
Так, мамо.
Здається, вони тут.
Свіжа кров. Слава богу.
- Що? - Нічого. Не слухай мене.
- Привіт. Радий знайомству. - Ключі.
- А, так. Звісно. Машина там. - Ага, ясно.
- Мій улюблений брат. - Моя улюблена сестра?
Логане, мій брат Кем.
- Привіт. - Радий нарешті зустрітись.
Так, навзаєм, друже. Дуже приємно.
- Так. - А це його дівчина Ейвері.
Рада зустрічі.
Так.
Вибач. Так. Ми з Ейвері...
...дуже раді, що нас запросили на ваше сімейне свято.
Авжеж.
- Так. - Звісно.
Рада знайомству. Логан, так?
- Так. Логан. - Точно, добре.
Так. І мені.
Добре. Що ж, Логане,
купа людей хочуть з тобою познайомитися.
- Іди за мною. - Гаразд.
Познайомлю з сусідами. Вони багаті.
Добре.
Так, я купу грошей заробляю.
Наварююся на біткойнах так, що аж не віриться.
Якщо так триватиме, наступного року куплю яхту.
І тебе запрошу.
Я відчуваю. Треба поїсти. Я помираю.
- А де тут вбиральня? - Я покажу.
- Нічого, я проведу. - Ні, ти ж голодна.
Краще поїж. Оце дуже смачно.
- Дякую. - Ходімо.
- Чудово. - Клас...
- Вона серйозно налаштована. - Цього не може бути.
Треба перевести подих.
Логане, не можна про нас розповідати.
Ейвері, це смішно. Коли це було?
Років десять тому.
Краще ходімо скажемо, що ми зустрічалися, і будемо жити далі.
- Думаєш, це смішно? - Так, є таке.
Гаразд. Знаєш що? Може, твоя правда.
Може, варто сказати їм, що ми зустрічалися.
Щоб наступні чотири дні вони уявляли, як у нас,
ну, був С-Е-К-С.
С-Е...
Тут нічого цікавого. Даруйте.
- Логане. - Гаразд.
Так, гаразд. Тепер розумію, що це може бути проблематично.
Останнє, що мені треба — дати тій жінці зброю.
Еріці? Вона ж чудова.
Це так для тебе типово.
Зараз ти всіх підкориш і зачаруєш ту злюку.
- Вона злюка? - Так, вона злюка.
Ясно. Може, сказати про це вчительці?
Вибач. Я намагалася говорити словами, які ти розумієш.
А тобі можна підписувати табель Кессі, чи треба показати його батькам?
Як смішно. Ми закінчили?
Ми одне одного зрозуміли?
Так, звісно.
- Так чи звісно? Що саме? - Так. Домовилися.
Гаразд.
Після тебе.
Ні. Після тебе.
Ти нестерпна.
Усе гаразд. Усе буде добре.
- Логане. - Привіт.
Хочу познайомити тебе з найближчими друзями моїх батьків.
- Це Маргарет. - Привіт. Я Логан.
І Стен.
- Радий знайомству. - Привіт.
Що ж.
Молодчинка, Кессі.
Маргарет.
Я просто озвучила те, про що всі думають.
Кессі казала, що ти якийсь великий забудовник.
Ну, я працюю у сфері комерційної та промислової нерухомості.
Ми якраз закінчуємо універмаг у північній частині міста.
- Справді? - Так.
Компанія Стена хоче звести великий лайфстайл-комплекс у Марієтті.
- Може, вам варто це обговорити. - Люба.
Що за лайфстайл-комплекс?
Це особистий проєкт для людей мого віку: застарих для клубів,
але надто молодих для заспокійливої гри в шахи.
Точно.
Звучить цікаво. Якщо ви не проти, я б хотів дізнатися більше.
Може, поділився б думками?
А чому ні? Попрошу, щоб тобі надіслали короткий опис.
Я маю бути відвертим.
Ми хочемо оголосити підрядника 1 січня.
Тому всі пропозиції мають подати до 24 числа.
Гаразд. Це не проблема.
Хочу побачити його обличчя.
Гляньте, кого я знайшла.
Софі!
- Софі. Що? - Боже мій.
Боже мій. Не знав, що ти приїдеш додому.
- Добре, що ти тут. - А я не знав.
Хотіла зробити сюрприз, тому змусила їх тримати інтригу.
- Привіт, тату. - Привіт.
Отакої. Тобі вдалося. Так.
Софі, це моя дівчина, Ейвері. Ейвері, це Софі.
- Привіт. Рада знайомству. - Привіт.
- А ви давно знайомі? - Ці двоє?
- Вони дружать з пелюшок. - Так.
Але потім вона втекла від нас в Австралію.
І тепер у нас безплатні медичні консультації.
Ваша правда. Точно.
А Каллум тут?
Він десь тут. Витає у хмарах.
Так. Он він де.
Боже мій. Скільки йому років?
- Десь вісімнадцять. -«Десь»? Йому рівно 18.
Я так і сказала.
Невже?
Каллуме, ні! Боже, Леонарде.
Каллуме, що ти робиш? Ти знущаєшся? Постав келих.
- Ти казав, що можна випити. - У 21 буде можна. Ти ще дитина.
Дивно: він подорослішав, а ми не змінилися.
Так, зовсім. Це все зволожуючий крем, тож...
Гаразд, банда, ви готові? Вгадайте, що зараз буде.
- Так, я пам'ятаю. - Я знаю.
А я не знаю. Що це таке?
«Таємний Санта». Найдавніша традиція нашої родини.
Ліміт — 50 доларів. І не пропусти, бо наступного року не запросимо.
У кого я?
Ніхто не скаже.
- Не можна казати, мамо. - Хочу бути в тебе.
Чому вона не старіє?
Якийсь фільм жахів.
- Привіт. - Привіт.
Логан наче нормальний хлопець, так?
Софі теж нічого.
Дивно, що ти про неї не згадував, зважаючи на те, які ви близькі.
За останні десять років ми бачилися кілька разів.
- Ага. - А твоїй мамі вона дуже подобається.
Ти що, ревнуєш?
Зовсім ні.
Ні. Просто вона така висока й гарна.
Висока? Я не помітив.
- Значить вона гарна? - Ні, я...
Я не знаю. Для мене всі високі. У мене зріст 170 см.
Я думаю, що ти гарна.
У тебе ідеальний зріст. ЇЇ я навіть не помітив,
а мамі потрібен час, щоб роззнайомитися. Ясно?
Так, ясно.
Їй навіть Кессі до 11 років не подобалася.
Так. А Каллум... Не думаю, що він їй взагалі подобається.
Дуже смішно.
Якби ж це був жарт.
Вона тебе полюбить.
Сподіваюся. На добраніч.
Полюбить. Добраніч.
- Не проти, якщо я залишу світло? - Гаразд.
Вероніка. О, так. Так. Ти така мила.
Не дражни її.
- Доброго ранку. - Привіт.
- Кави? - Так, будь ласка.
Думаю, сьогодні можна поїхати в місто.
Було б чудово,
але ти забула, що сьогодні ми будемо робити сімейний портрет.
- Що? - Ага.
Прийде художник, щоб зробити останні штрихи.
Точно, останні штрихи.
Знаю, але це фішка моєї мами, тому...
- Це трохи дивно. - Так.
Що дивно?
Ні, зимно. Я казала зимно. Я трохи змерзла сьогодні в ліжку.
Вибач, що наше житло не відповідає твоїм стандартам, Ейвері.
Та ні, я просто...
Логане, а ти як поспав?
Як немовля. Дякую.
Така відповідь мені до душі.
Логан їде за ялинкою,
щоб прикрасити її після церкви. Поїдь з ним.
Я не хочу заважати.
Буде весело. Ви якраз познайомитеся. Їдь.
Так.
- Чудово. - Чудово.
І не забувайте —
дитяча меса сьогодні в церкві о 16:00.
А вам двом
отець Пол сказав, якщо ви раптом захочете почитати...
- Мамо. - Гаразд. Це просто день народження Ісуса.
Йому виповниться понад 2000 років, але як хочеш.
Ейвері, на такий захід у джинсах не ходять.
Якщо ти думала, що краще вдягнути.
Я повернуся.
- Що це на тобі за халат? - Це нормальне пальто. На диво тепле.
Одягни це. Не хочу слухати твоє ниття.
- Ні, я не можу. - Чому?
Бо вона потворна.
І на ній ім'я Каллума.
Це ринок ялинок, Логане.
Якось переживу.
Тату, сюди!
Перевір ще раз.
Бо я внесла правки до резюме.
Мабуть, надіслала стару версію. Вибач.
Спробую ще раз, коли повернуся. Дякую.
Мені шкода. Дякую.
Не розумію, що це таке.
Ти в курсі, що в місті є вже зрубані ялинки?
Так, але хіба це весело?
І я не платитиму сотні баксів за дерево.
- А ти дуже послідовний. - Дякую.
- Ти змерзла. Може, одягнеш це? - Мабуть. Чого ні?
- Може, почекаєш? - Я за гарячим шоколадом.
- Справді? - Ні.
Як тобі ця?
Ні, я шукаю 2,5-метрову, а ці ледве до 2 дотягують.
У мене ноги мерзнуть, я голодна.
- Так і знав, що забуду щось. - Що?
Я зазвичай беру пакетик з горішками й крекерами, щоб перекусити.
Ха-ха, дуже смішно. А як тобі ця?
Знаєш, сподобатися Еріці
не так складно, як тобі здається.
Усе просто, на поверхні.
Слухай, я пропоную
створити сприятливі для цього ситуації.
Щоб ти себе проявила,
і, можливо, я зможу змусити Еріку тебе полюбити.
- Аж нудить від твоєї самовпевненості. - Ні, я серйозно.
І нащо це тобі?
Бо ми друзі.
І мені потрібна твоя допомога.
А, ясно. З чим саме?
З пропозицією.
- Пропозицією? - Так.
Ой, ні. Вибач.
Це ділова пропозиція Стену.
Повір, ми з Кессі ще далеко від шлюбу.
Та звісно, скоро ж сесія.
Ха-ха. Можна продовжити?
Слухай, я вже складав плани, отримував дозволи, всяке таке,
але ще ні разу не робив справжньої ділової пропозиції.
А ти, схоже, робиш їх постійно.
Звідки ти знаєш?
Твій тато дав моїй мамі твою візитівку.
Вона довго висіла на холодильнику.
То що скажеш,
міс бізнес-консультант, МБА. Ти згодна?
Ти мариш, якщо думаєш, що сам зліпиш ділову пропозицію,
ніколи цього не робивши.
Розумієш мою проблему?
Ну ж бо. Ти допоможеш? Мені треба підготувати пропозицію,
а я допоможу тобі влитися в родину Морганів, чи як ти там хочеш.
Думаєш, усе аж так серйозно?
Коли тобі за 30, то вже не заводиш стосунки просто так.
І навіть якщо ти цього не визнаєш, твій хлопець — мамин синочок.
Вона б його з ложечки годувала.
Тому можеш ні на що не розраховувати без її схвалення.
- Ти здурів. - Невже?
Так. Не потрібна мені твоя допомога.
Я впораюся з Ерікою сама. Дуже дякую.
Гаразд. Ви ж з нею так добре ладнаєте.
Привіт.
Я роблю це для мами.
Алло? Привіт. Як справи?
Добре. Усе нормально?
Мама хотіла попросити захопити кілька пляшок вина
дорогою додому.
- І скажи, щоб без кришечок, Кемероне. - Чула?
Чула.
Гаразд, без проблем. Люблю тебе.
Люблю тебе.
Швидше зробимо — швидше закінчимо.
- Знаю. - Гасло мого життя.
- Прокинься. Агов. - Усмішка.
- Не треба мене бити. - Усмішка.
З точки зору логістики, як це працюватиме?
Гаразд.
У нас є три дні,
і треба буде встигнути ліквідувати наслідки твоєї поведінки.
Але немає нічого неможливого.
А ти просто допоможи мені
подати виграшну пропозицію Стену до Святвечора. І все.
Гаразд. І хай це буде максимально безболісно.
Домовились.
- Логане, це що... - Що?
Це кава? Ховав від мене?
Залишиш мені хоч трошки? Будь ласка.
Можливо.
Боже, Логане. Що це було?
Вибач.
- У тебе є серветки? - Глянь у бардачку.
Боже мій. Їжа!
Це желейки?
Так!
Трохи жорсткі, але байдуже.
- Що? Теж хочеш? - Ні, я не буду.
Чого ми тут так рано? Це ж «не місце для джинсів».
- Так. У мене є ідея, як вразити Еріку. - Боже.
Тобі подобається виступати на публіку?
Мені подобаються желейки.
- Обережно, диван. - Бачу.
- Тут, перед дверима. - Так.
Гаразд.
- Мені потрібна допомога. Це ж Різдво. - Я не здивований...
Логане, вона прекрасна.
Дякую.
Я б хотів присвоїти собі всі заслуги, але її вибрала Ейвері.
Ейвері. Дуже гарна ялинка. Дякую.
Кеме, можеш збігати за прикрасами в підвал?
Так, мамо.
- Ти її чув. - Мамо, готово.
Ого.
- Неймовірно. Справді. - Так, дивовижно.
Боже, вона бездоганно відтворює нас.
Невже?
Що смішного?
- О, ні. - Вода.
Що з нею?
Не знаю.
Гадаю, її вразила ця краса.
Ого.
- Ти маєш мені підігрувати. - Знаю. Просто...
Та картина. Вона не старіє.
Знаю, вона трохи моторошна, але, будь ласка, зберися.
Добре. Прекрасно. Молодчина.
- Добре, я готова. - Гаразд.
- Видих. - Видих.
- Так. - Просто...
Намасте.
- Гаразд? - Усе добре. Я готова.
Готові їхати в церкву?
- Ні. - Так.
Це ти винен.
Не ржи.
Вона тебе підіслала?
Що не так?
- Нічого. - По обличчю бачу.
Пальто не те. Спробуй це.
- Дякую. - Нема за що.
- Це більше личить. - Господи.
- М'якеньке, як кошенята. - Еріко...
Тобто?
Ти ж не це одягнеш?
Ні, ми брали це з собою. Я вішаю на місце.
Слава богу.
- Що... - Так краще.
Гаразд.
Ти за кермом чи тато?
Так краще.
Гаразд.
ТЕПЕР З КАНАБІНОЇДАМИ!
Знаю, але...
- Логане, ти готовий? - Так. Беру куртку.
Пора.
- Я мушу сидіти ззаду? - Біжу.
Це найкращі місця. За них треба доплачувати.
- Ні, звісно. - Нігті такі дивні.
Такі жорсткі.
Ростуть нізвідки.
Їх можна фарбувати, і це класно.
А ще дуже дивно.
Так.
З тобою все гаразд?
- Так. - Точно?
Слухай, мені треба відійти у вбиральню.
Не хвилюйся так через нігті.
Вибачте, я протиснуся.
Так, це було гарно.
Привіт, малий. Головний чувак там?
Так. Готується до служби.
Мені треба швиденько поговорити...
Спокійно, тигре. Не можна.
Перепрошую?
Тоді... Гаразд. Це дуже важливо.
Моя подруга Ейвері мала читати,
а тепер не може, бо їй дуже погано.
Мені треба, щоб він це знав.
Без проблем.
Дякую. Тільки не забудь.
Я скажу.
Гляди мені.
Як ти почуваєшся?
Хочеш їсти? Я хочу.
Я не голодний, але не я зараз супервгашений.
Ага, ясно.
Ні. Серйозно.
Ти зараз під кайфом.
Желейки, які ти з'їла, були з канабіноїдами.
Скажи, що ти жартуєш.
Ні. Але не хвилюйся, я попередив.
Сказав, що тобі погано, тому читати не доведеться.
- Сиди тихо. Все буде добре. - Гаразд.
Народ, який в темряві ходить, світло велике побачить,
і над тими, хто сидить у краю тіні смерти,
світло засяє над ними!
Ти помножиш народ цей,
Ти збільшиш йому радість. Вони перед лицем Твоїм будуть радіти,
як радіють в жнива, як тішаться в час, коли ділять здобич!»
Довго ми тут?
Десять хвилин.
Чудово.
Перш ніж почати проповідь,
я б хотів привітати особливу гостю родини Морган,
яка люб'язно запропонувала почати нашу месу для дітей.
Желейки починають діяти.
О ні.
Міс Ейвері.
Що?
Міс Ейвері.
- Що робити? - Усе буде добре.
- Буде? - Не знаю. Буде?
- Ми... - Ейвері, що ти робиш?
- Даруйте. - Ти впевнена?
Ти забув.
Добре. Все гаразд.
Одна помилка. Це може статися з кожним.
Ніхто не має знати, що ти під кайфом. Ого, як мене штирить.
Було б чудово бути будь-де, лише не тут.
На острові. Зі шматочком піци.
Припини. Зосередься.
Усміхайся. Кивай.
Звичайна не вгашена дівчина,
яка йде розказати дітям про день народження,
поки її добряче штирить.
Ти вийшла. Яка молодчина.
Стоїш на сцені. І ніхто нічого не підозрює.
Я цього не очікував.
Вона просто стоїть.
Ейвері, скажи щось.
Вголос. Щоб усі почули.
УСІ ЗНАЮТЬ
Отже, колись дуже давно,
у далекій-далекій галактиці.
Буде чудово. Це розминка.
Далі?
Віфлеєм.
Точно. У Віфлеємі
Марія, мама,
і Йосип, «батько»,
зібрали всіх своїх найрозумніших друзів
на щось типу вечірки на честь народження дитини.
Зараз тут буде вечірка.
Святкування, яке запам'ятають на роки.
Приносьте з собою радість і сміх.
Ми будемо святкувати цей день разом.
Це Kool & the Gang?
Так, здається.
Це і є ваше свято.
Святкуймо гарні часи, ну ж бо
Святкування
Відсвяткуймо і розважмося
Це святкування
Святкуймо гарні часи, ну ж бо
У мене ідея. Може, промовчиш хоч раз?
Я розберуся.
Що ж...
- Це було занадто. - Так. Я поясню...
- Міс Ейвері. - Так?
- Даруйте, Ейвері. - Так.
Мушу сказати, не цього я очікував.
Так, я знаю...
Запевняю вас, жоден з нас цього не очікував.
Так. Це було навіть краще.
Я перепрошую?
Я ще не бачив, щоб діти, щоб уся паства
так долучалася до служби. Ніколи.
І ви розповіли історію народження Ісуса в такий цікавий і доступний спосіб.
Може, це було не в моєму стилі, та й дуже неточно,
але зараз найактивніша пора року,
усі ці показні віряни, знаєте.
Але я чув, як діти просили прийти на наступну службу.
Ого, нічого собі.
- Це різдвяне диво. - Мабуть.
- Дуже вам дякую. - Я була рада.
Не будьте чужою.
Усе гаразд. Забудь.
Привіт. Перекус?
- Чого ти досі не спиш? - Працюю над концепціями.
А це що?
То я просто бавився. Фінальний варіант тут.
А з цими що не так?
Нічого, просто вони непрактичні.
А таким, як Стен і мій бос, потрібно, щоб було швидко й дешево.
А, як на мене, ці концепції чудові.
Дуже дякую.
- Я помираю з голоду. - Не дивно.
Я надіслала тобі шаблон для роботи.
Я отримав. Дякую.
Джекпот.
Що може бути краще за збалансований раціон?
Я їсти хочу.
Від канабіноїдів таке буває.
- Те, що ти робиш — це чудово. - Що саме?
Жадаєш більшого.
Я завжди трохи цьому заздрила.
Ти заздрила мені?
Так, ти просто...
Ти завжди вмів бути щасливим, а я — ні.
Я... Я не зовсім так це пам'ятаю.
А, це ти про Лондон.
Так. Не хочеться ятрити старі рани, але так.
Здавалося, що ти не працювати їдеш.
Здавалося, що ти тікаєш від усього, що нагадувало тобі маму.
- Від будинку? - І від мене.
Це було десять років тому, Логане. Відтоді я дуже змінилася.
- Коли ти востаннє була вдома на Різдво? - Усе.
Ні, я просто...
Не хочу, щоб ти думала, що я був щасливий,
що жив собі дали. Бо це не так.
Я знаю, що ти втратила найважливішу у світі людину того року,
але і я теж.
Логане.
Знаєш що? Вибач.
Я вже засидівся, тому...
Вибач. Перепрошую. Я краще піду спати.
Добраніч.
Ейвері, я спалю твої джинси.
Віддай, я кину їх у камін.
А Софі хай носить джинси. Вона така красуня.
І я знаю, що це ти з'їла все моє печиво.
Доброго ранку, мій маленький принце. Як спалося?
Нормально.
Припини залишати тепле молоко біля ліжка. Це налякало Ейвері.
- Ти кудись ідеш? - Так.
У мене дзвінок по роботі, заразом пройдуся.
Але не барися.
Бо прийдуть дівчата, щоб обмінятися печивом.
- Потрібна буде допомога. - Там, мамо.
Чорт. Це погано.
- Логане! Слава богу. - Що?
- Відверни увагу Еріки на три хвилини. - Що? Нащо?
- Їсти хочеш? - Ні. Я ситий.
- Ти їв булочки з корицею? - Ще ні.
- Усе гаразд? - Не час для питань.
- Просто тримай її далі від кухні. - Гаразд.
Я вже не дочекаюся. Ти свіжі спекла?
- У тебе запор? - Ні, до чого тут...
- Я знаю, що в тебе від них буває... - Привіт.
Перепрошую.
Можна поговорити з вами сам на сам?
Сам на сам? Так, сер.
Поцілуй маму.
- Люблю тебе, мамо. - І я тебе.
- Бу! - Привіт.
Я просто хотів сказати вам,
перш за все, дякую, що прийняли мене.
Тобі тут раді.
Ти знаєш. Ми тебе любимо.
Ти хотів поговорити зі мною про щось конкретне?
- Так. - Невже...
Ти запитаєш про те, що я думаю?
Думаю, так.
Боже милий.
Скраб з печива.
Визнаю, це якось швидко, але...
- Але коли знаєш, то знаєш. - Ми всі знаємо.
- Іди сюди. - Ви... Що відбувається?
Сиди тут і зроби винуватий вигляд.
- Мій майбутній синочок. - Так.
Вероніко, ні!
Що сталося?
Вона дістала печиво.
Як це можливо? Воно було на столі.
Бачиш ціль — не бачиш перешкод.
- Вона з десяток з'їла. Леонарде! - Він уже пішов.
Нам негайно треба до ветеринара.
Ветеринара? Це не обов'язково.
Шоколад отруйний для собак. А вона лише 1,5 кг.
Про це я не подумала.
Гаразд, важлива кожна хвилина. Їдьмо.
Логане, будь ласка, прибери.
Ага.
ВЕТЕРИНАРНА КЛІНІКА
- Ейвері. - Заходьте.
- Привіт. Це ми дзвонили з авто. - Ясно.
Боже. Мама тут.
Усе добре.
Боже мій.
Я відчуваю, як її пульс сповільнюється.
Привіт, Вероніко.
Лікарю, допоможіть їй.
Вона з'їла непристойну кількість шоколадного печива.
З'їла, так?
Вона так ніколи не робила.
І що нам робити? Дати їй якусь пігулку?
Пити багато рідини? Скажіть, і ми підемо.
На жаль, це не так просто.
Якщо собачка такого розміру з'їла стільки шоколаду,
нам доведеться примусово викликати нудоту, промити організм рідиною,
і нагодувати активованим вугіллям, щоб токсин не потрапив у кров.
- Господи. - Ніфіга собі.
Лікарю, робіть все, що треба.
Я відчуваю, як вона слабшає щохвилини.
- Гаразд, я зараз повернуся. - Боже.
Еріко, я знаю, як це важко.
Дуже.
І буде лише важче, тому дозвольте мені допомогти.
Я залишуся тут з Веронікою. Щоб ви цього не бачили.
- Я не покину свою тваринку. - Послухайте. Ви мусите це зробити.
Я не залишу Вероніку ні на мить.
Боже мій.
Еріко, я розберуся.
Усе гаразд.
Ідіть. Не хвилюйтеся.
Мама буде за тебе молотися. Буде молитися.
- Врятуйте її. - Усе гаразд. Ідіть.
- Усе добре. - Але...
- Даю слово. - Гаразд.
Отже, тут така кумедна історія.
Дозвольте уточнити. Ви з'їли купу печива.
Потім звинуватили в цьому собаку.
А тепер хочете, щоб я вдав, що роблю процедуру?
Я цим не пишаюся.
І не кажіть.
Ви згодні?
Скажу чесно, нас не вчили, як діяти в такій ситуації
у ветеринарній школі.
Але це, здається, порушить щонайменше чотири етичні кодекси.
Тому я мушу відмовитися.
Лікарю, будь ласка. Ви одружений?
Так.
І як вам родичі партнера?
ОГЛЯДОВА КІМНАТА
Хто хороша дівчинка? Так. А хто хороша дівчинка?
Ти така хороша дівчинка. Так.
Це моя...
Моя бідолашна. Як вона, лікарю?
На диво добре.
Справді?
Бо вона смілива дівчинка.
Так, вона смілива дівчинка.
І ти теж, Ейвері. Дуже тобі дякую.
Дякую, лікарю. Щасливого Різдва.
Ви забули рахунок.
Ідіть в авто. Я розберуся.
ДО СПЛАТИ: $1435,66
Гаразд. Виправдано.
Приємно мати з вами справу, Ейвері.
Це багато.
Не вірю, що ти не бачив. Подивимося на наступному тижні.
- Гаразд. Куди це покласти? - Туди.
- Вони тут. Ходімо. - Гаразд.
Кеме, вони тут.
Боже мій.
- Привіт. - Привіт.
- Як вона? - Їй ввели ліки внутрішньовенно.
Промили шлунок
і дали вугілля, щоб очистити кровообіг.
Але все гаразд. Вона добре трималася.
Як і ти, люба.
Навіть описати це не можу.
Ця жінка була справжньою зіркою.
- Та це дрібниці. - Запевняю, це не дрібниці.
Дякую за те, що ти зробила. Я цього не забуду.
І я теж.
Ти врятувала нашу маленьку.
Ти будеш жити, янголятко моє?
- Логане, що ти робиш? - Ти з глузду з'їхала?
Усе не так погано, як здається.
Я сказала лікарю, що з'їла печиво, і він зробив мені послугу.
Але Еріка...
Я сказала їй прогулятися, поки домовлялася.
- Ти дограєшся. - Дограюся?
Тобі п'ять років? Ти таким не був, коли ми зустрічалися.
- Перепрошую? - Забирайся, поки тебе не побачили.
Хто мене побачить?
Привіт.
Поговорімо.
Не знаю, що ти чув,
але це не те, про що ти думаєш.
Здається, я чув, що ви зустрічалися,
а ти з'їла печиво і звинуватила собаку.
Я його з'їла через твої желейки.
Справді? Де ти їх знайшла? Я їх всюди шукаю.
- У куртці. - Зараз не про це.
Так. Не про це. Краще тримай рота на замку,
інакше я розкажу твоїм батькам про ту заначку.
А я скажу, що ти її з'їла. І що далі?
Гаразд. Про це я не подумала.
Народ, слухайте.
Сьогодні Різдво. Ми просто хочемо, щоб усе було мирно.
Не розумію, чому кожен з нас не може отримати те, чого хоче.
Гаразд. Я слухаю.
- Запиши свій номер. - Гаразд.
Будемо на зв'язку.
- Чого мені так страшно? - Бо він соціопат.
Серйозно?
Не може бути. Уже?
Алло? У жодному разі.
Ейвері, опирайся.
Ні, не можу. Ні, це неможливо.
- Гаразд. Який смак? - Скажи «ні».
Доведеться бігти за випивкою.
Зараз?
Як приємно вийти кудись з дому.
Так, і не кажи.
- А, це той з... Так. - Так.
З опіками...
- Так, прикольно, скажи? - Ага.
Я тут відзначала повноліття. Тільки не пам'ятаю нічого.
Може, це на краще.
Привіт. Чотири горілки, будь ласка.
Три горілки, будь ласка.
- Усе гаразд? - Так. Звісно.
Тобі дивно, що ти не з мамою на Різдво?
- Так. - Так, це воно.
У наступному році можемо святкувати в тебе, гаразд?
Так, звісно.
- Чудово. А тепер припини бути занудою. - Гаразд.
Привіт, мала.
Софі!
Привіт.
- Рада тебе бачити. - Ти розкішна.
Ти прийшла!
Привіт.
Ти глянь, яка ти. Будеш щось пити?
- Візьму нам ще по келиху. Так? - Так.
Як твій візит?
Дуже добре. Дякую.
- Еріка вміє тримати в напрузі, так? - Ні, вона чудова.
Може, трохи. Іноді.
- Так. - Трохи.
Знаєш, більшість дівчат Кема вже втекли б
зі знищеною самооцінкою і вимазаним тушшю обличчям.
Тому ти добре тримаєшся.
Ну, в мене водостійка туш.
Даруй, я на хвилинку.
Так. Привіт, Барб.
Вибач, тут шумно.
Привіт, Барб. Вибач.
Так, я слухаю.
- Ти мене чуєш? - Так, вибач.
Я все зроблю.
- Так. Чудово... - Гаразд, бувай.
Так і було.
Слухай, це була агентка з нерухомості.
Завтра будуть дивитись будинок, а ключа нема.
Ні, ти жартуєш.
- Я мушу їхати. - Та ну. Це ж ціла година.
- Я б тебе відвіз, але випив. - Я відвезу.
- Що? Ні. - Я не хочу тебе смикати.
Нічого. Мені все одно ще треба попрацювати.
Нехай хороший хлопець зробить своє діло.
- Дякую. Це чудово. - Ага.
Гаразд. Тоді бувай.
- Мені шкода. - Бувай. Була рада бачити.
- Розважайтесь. - Бувай.
- Усе гаразд. Бувай. - Я напишу дорогою додому.
- Дякую, рятівнику. - Нема питань.
Я на хвилинку.
ЕЙВЕРІ 11 РОКІВ
Ейвері?
Так.
Я дуже сумую за мамою.
Я знаю.
Не можу повірити, що маю прощатися з цим місцем.
Дивлюсь на дім, а бачу лише її.
Як вона шиє мені костюм на Гелловін.
Як ставить ялинку занадто рано.
І розбирає занадто пізно.
Так.
Ми були найближчими подругами.
Знаю.
Це дуже боляче.
Я мріяла, як буду жити тут з сім'єю.
Я пам'ятаю.
А ти з татом про це говорила?
Так, але він вийшов на пенсію.
Йому треба все, що він може звідси вижати.
Ти маєш це зробити. Купи цей будинок.
Ти намагаєшся...
Ти намагаєшся втекти від минулого,
щоб далі жити своє життя.
Але твоє минуле робить тебе тобою.
І люди, яким ти небайдужа, це розуміють.
Так сказала б моя мама.
Гаразд. Усе. Тобі ще треба доробити пропозицію.
Ні.
Нічого. Вона зачекає.
Посидьмо тут ще трохи.
Алло?
Звісно.
Мені так добре.
Агов, Каллуме.
Заблюєш мені авто, і я кину тебе помирати на вулиці, ясно?
Чувак.
Так. Я не жартую.
Ясно? Я тебе кину.
Оце туса.
Усе було гаразд.
- Ага. - Тихенько.
Ні.
Гляди не пірни у смітник, якщо ти знаєш, про що я.
Ага.
Отак. Солодких снів.
Його досі нема.
Добраніч.
Так, добраніч.
- Засидівся? - Привіт.
Так.
Засидівся, це точно.
- А ти чого не спиш? - Та працюю.
Ясно.
Здуріти, так пізно. А ти працюєш.
Гаразд, піду спати.
Щось втомився.
- Добраніч. - Ага, добраніч.
Логане.
Слухай.
Ми можемо лишити це між нами?
Розумієш, просто...
Вона злиться, коли я гуляю і випиваю.
Не хочу її засмучувати... Ну, ти зрозумів.
Авжеж.
Круто.
Дякую, друже. Буду дуже вдячний.
- Ага. - Круто. Гаразд.
- Добраніч. - Добраніч.
Доброго ранку.
- Тримай. - Дякую.
Ейвері, ти пропустила такий вечір.
- Коли ви прийшли? - Я десь о першій ночі.
Кем ще затримався з друзяками.
А цей усю ніч працював над пропозицією.
Привіт.
- Вибач. Я зовсім забула. - Не хвилюйся. Усе гаразд.
Надішли мені. Я хочу глянути.
Авжеж.
Щасливого Святвечора.
- Привіт. - Привіт. Доброго ранку.
- Коли ти прийшов? - О другій ночі.
Знаю. Здуріти.
Я спав на дивані, щоб тебе не будити.
Піду перевдягнуся.
Що таке?
Нічого. Просто...
- Ти не виспався. - Так.
- І мені ще треба закінчити... - Ясно.
...ще одну частину. Може, роздрукувати дещо.
- Зараз повернуся. - Так. Звісно.
- Обожнюю сніг. - Я теж. Така атмосфера різдвяна.
Не думаю, що він лежатиме.
Гаразд, занудо.
Вибач.
- Що ти купив? -«Таємний Санта» не просто так таємний.
Щоб ти розумів, я обожнюю «секрети». Добре, Санто?
З чорним мереживом.
Гаразд. Чекай. Вибач.
Здається, це Пол. Так. Треба відповісти.
Усе гаразд? Занудо?
- Так. Вибач. Я трохи втомився. - Ясно.
Так. Зустрінемося тут о третій?
- Вас влаштує? - Добре.
- Супер. Тоді побачимося. - Ага.
Слухай, треба поговорити.
Логане.
Не про нас. Про Кема.
- А що з Кемом? - Він учора пізно повернувся.
Так. Знаю. Він мені сказав.
У тому то й річ. Він прийшов пізніше, ніж...
Логане, ти щасливий з Кессі?
А це тут до чого?
Так. Звісно щасливий.
Тоді чого ти прикопався до Кема?
Прикопався?
Я не прикопався.
Я просто за тебе хвилююся, і щось у цьому було не так.
Я не твоя дівчина, щоб за мене хвилюватися.
Твоя правда. Так.
- Твоя правда. - Логане.
Усе гаразд. Побачимося вдома.
ПРОПОЗИЦІЯ ЩОДО БУДІВНИЦТВА ЛАЙФСТАЙЛ-КОМПЛЕКСУ
- Ой, вибач. Я просто... - Ні, все нормально.
Логане, це дуже добре.
Ну, дякую.
Ви напрошуєтеся, щоб вас застукали.
Чого ти хочеш?
Подарунок від Таємного Санти.
Магазини закриті. Не вийде.
Та нічого. Я візьму якийсь із ваших.
У мене мама,
і якщо комусь із вас попався хтось з дівчат, мене це влаштує.
У мене твій тато.
А в мене ти.
Ну, тоді все зійшлося.
Гаразд. Забирай мій подарунок, малий поганцю.
На.
- Приємно мати з вами справу. - Ага. Малий троль.
Як він бісить.
Сатана в пухнастому светрі.
Ні, серйозно, я...
Ні, чекайте.
Еріко, коли ми були в їхньому віці, то не мали таких можливостей.
Так, це правда.
Ти подивись. У нас тут керівник консалтингової фірми, лікар...
- А ще є Кессі. - Вічна студентка.
Я набагато молодша за цих двох. Не забувайте.
Ти нам не дозволиш.
- Ейвері, а звідки ти? - Пічтрі-Сіті.
- Не може бути. Логан теж звідти. - Так.
Невже?
Який тісний світ.
Я здивована, що ви не знайомі.
Скільки там живе людей? П'ять сотень?
Ні, здається...
- Сорок тисяч. - Так.
А ваші батьки досі там?
Мій тато вийшов на пенсію і шукає менше житло,
тому переїжджає в місто.
Містере Морган, ви теж збиралися на пенсію? Кессі казала.
Я думаю про це. Скоро буде 30 років, як я в компанії...
Він думає, але, якщо чесно, якщо не робота, то що?
Може, він не хоче працювати.
Софі, а коли ти повертаєшся в Австралію?
Взагалі-то, я думаю відкрити приватну практику тут.
Чудова новина! Не віриться, що ви не проговорилися.
Увага, термінова новина. Але ми, звісно, дуже раді.
І пишаємося.
Софі, це чудово.
Дякую.
- Круто, Софі. - Я приберу...
- Що ти робиш? - Логане, ні. Ти ж...
- Ану сядь. - Це не проблема.
Нізащо. Сиди на місці.
- Це мій дім. Ти в ньому гість. - Гаразд.
Леонарде.
Так.
- Візьмеш мою? - Тобі допомогти?
Прошу.
- Дякую, бармене. - Нема за що. Звертайтеся.
- Логане! - Так.
Я на секунду.
Так?
Це станеться?
Що станеться?
Ой. Гаразд.
Логане. Можна тебе на хвилинку?
Так.
- Треба поговорити зі Стеном. - Іди.
- Добре. - Я знаю.
Гаразд.
Привіт.
Ти мав час проглянути мій проєкт?
Так, мав.
Прекрасно. Вибач, що псую тобі свято.
Зовсім ні. Він нагорі. Зараз принесу, гаразд?
- Добре. - Добре.
Привіт.
Що ти робиш?
- Привіт, Стене. - Привіт.
- Час для «Таємного Санти». - Клас.
- Любий... - Ні.
Ні, не зачиняйте двері.
Зачини двері.
Логане, це не те, на що схоже.
Значить у вас не роман?
Може, це те, на що схоже, але в нас є план.
- Є. - Клас.
У вас є план. Молодці. Я пішов.
Ми всім розповімо, Логане. Але не зараз, ясно?
Тому нам треба, щоб ти про це мовчав.
Ні. Я вже про стільки мовчу, що в мене скоро голова лусне.
- Ясно? - Логане. Зроби це заради Кессі.
Добре?
Леонарде, від вас я такого не очікував, ясно?
Від вас не очікував. А от Мардж... Я за кілометр відчув, що до чого.
Як? Ти мене не знаєш.
Еріка знає, що ви говорите іспанською?
Ти не бачиш, що в мене шлюб без кохання?
Усі бачать, що ваш шлюб без кохання. Але ви вже старі.
- Це вже просто шлюб. - Ти не старий.
Дай нам пережити це Різдво.
- Обіцяємо, ми розповімо. Прошу. - Обіцяємо. Будь ласка.
Будь ласка.
- Гаразд. - Тоді ми...
Ні!
Решту вечора ми проведемо внизу.
Вдамо, що нічого не сталося.
І я не хочу бачити навіть натяку на погляд
між вами двома до кінця вечора.
- Так. - Усе ясно?
- Жодних поглядів мимохідь. - Гаразд.
Ми будемо... Очі на мене.
Ми одне одного зрозуміли?
- Так. - Так.
Чудово.
- А тепер ходімо прикидатися. Так? - Так.
Дякую.
Це для Маргарет.
- Дякую. - Прошу.
Леонарде, твій на стільці. Ти всім роздав подарунки?
- Логане. Привіт. Це твій подарунок. - Дякую.
- Гаразд. Усі отримали подарунки? - Сідай.
- Так. - Так.
Усі отримали.
- Софі, може, почнемо з тебе? - Гаразд.
Подивимось.
Сіль для ванни. Її багато не буває.
Це від мене.
От чого вона така знайома.
Ейвері. Хай ти будеш наступна.
- Гаразд. - Покажи, що в тебе.
Гарна коробка.
- Ой. - Що там?
Цукерки.
Каллуме, це схоже на тебе. Міг би хоч трохи подумати.
Це не від мене.
Клянуся. Мені ти попалася, мамо.
Відкрий.
Ну, якщо ти наполягаєш.
Гаразд. Обожнюю «Таємного Санту».
- Особливо, коли моя черга. - Я б не здогадався.
Гаразд. Подивимось. Боже мій.
- Каллуме, сильний вибір для мами. - Гарно.
- Що? - Що це таке?
- Це не я купив. - Точно? Ти ж щойно казав.
Ні. Це Логан.
- Що? - Господи.
- Так і є. - Для моєї дружини?
Ні. Для вашої доньки.
Боже, який сором.
- Вибач. - Господи.
Вона попросила.
- Ну... - Як ніяково.
Каллуме, можна тебе?
Я теж хочу поговорити, Каллуме.
Думаю, я влізу.
- Люба, поклади назад. - Мамо, це моє.
- Слухай, паскуднику, ми домовилися. - Це він винен.
Так, це справді була помилка. Огидна, але щира.
Слухай сюди: якщо ти нас викриєш,
я без вагань розкажу про твої позашкільні розваги.
Ти чудовисько.
Від чудовиська чую.
- Любий... - Ти завжди думаєш, що...
А це хто?
- Заходьте. - Привіт.
- Вітаю. З Різдвом. - Привіт. З Різдвом.
- Дякую, що приїхали. - Я рада.
- Він так здивується. - Ходімо...
Сюрприз!
- Ой! - Сюрприз.
- Бабусю. Мамо. Що ви тут робите? - Я їх запросила.
- Справді? Як мило. Привіт, мамо. - Привіт.
Ейвері тут. Не питай чому. Ви не знайомі.
Леонард. Це Еріка. Ласкаво просимо.
Ейвері, а ти що тут забула?
Звідки ви її знаєте?
Що? Вона не знає.
У неї деменція.
Вона назвала її на ім'я.
Обійми мене, засранко. Іди сюди.
Ми не обіймаємо тих, кого не знаємо.
- Айдо, звідки ви знайомі? - Ой, ну...
Я не пам'ятаю.
Так.
- Нічого. - Бідолашна.
Але пам'ятаю, як зловила цих двох
збочених кроликів на задньому сидінні авто твоєї мами.
- Такого я б не забула. - Ні. Мамо, тихо.
- Що? - Логане, що вона таке каже?
Ейвері? Ти серйозно?
Ви з нею знайомі?
Гаразд. Слухайте...
Це справді кумедно.
- Якщо подумати. - Боже мій.
- Невже? Бо звучить смішно. - Гаразд.
- Дуже смішно. - Заспокоймося всі, гаразд?
Впевнена, усе не так дивно, як здається.
Закладемося?
Гаразд. Так. Ми зустрічалися.
Мільйон років тому. Ми просто не хотіли вас лякати.
- Тому просто... - Збрехали?
Я б не сказала... Це не брехня, але...
Ого. Ясно.
Гаразд. Це все? Більше нічого?
Є ще щось, що це пояснить?
Ого. А мені ти нічого не хочеш сказати?
Що? Ні.
Що смішного? Придурок.
- Нічого. - Послухайте.
Ейвері хотіла сказати, а я — ні, бо думав, що це буде дивно.
Навпаки. Логан хотів сказати. А я думала, що це буде дивно.
Ну, це точно дивно.
Спартак!
Шановна, не годуйте її. Вона ще одужує.
Ой. Не годуй її. Ходімо.
Скажімо чесно. Усі вважають мене дегенератом.
- За цим надто приємно спостерігати. - Каллуме, ні.
Не роби цього.
Це не Вероніка з'їла печиво, мамо, а Ейвері.
Це неможливо. Людина не може з'їсти стільки печива.
Може, якщо під кайфом.
- Перепрошую? - Це я можу пояснити.
- Хто тут вживає? - Леонарде.
Ми не про це.
Ану тихо. Це мав бути особливий вечір для Кессі.
- Особливий вечір? - Так, а вони все псують.
- Мамо, про що ти? - Логан збирався освідчитися.
- Що? - Що?
- Ні. Тільки не знову.
Ні. Мамо, ні. Я...
- Кессі, я не збирався освідчуватись. - Ні?
Не круто, Логане.
І це ви мені кажете?
Що ти хочеш сказати? До чого тут він?
Думаю, нам краще піти, Софі.
Бери пальто. Краще піти, бо мені здається...
Мамо, що сталося?
- Нічого. - Нічого.
Боже мій. Ти знаєш.
Ти знаєш?
Звісно знаю.
Знаєш що?
У Мардж і Леонарда роман.
- Що? - Тату?
- Що? - Що?
- Усе гаразд. - Як ти можеш це казати?
Він щасливий і менше буває вдома. Мене влаштовує.
- Мамо! Як ти могла? - Стене...
- Тату. - Стене!
- Боже мій. - Софі, зажди.
- Кессі? - Ей...
Еріко.
Мені дуже шкода.
Леонарде, замовкни. Гаразд?
Треба заспокоїти нашу дівчинку. Ходімо.
Це найкраще Різдво.
Ти їдеш?
Не знаю. Треба?
У тебе було щось із Софі?
Ясно.
Ейвері, люба.
Привіт, Барб. Є новини про будинок?
Вибач, сонце.
Ну, варто було спробувати.
Так, тобі теж. Веселого Різдва.
Ейвері!
Ти вже їдеш?
Вибач. Мені дуже шкода.
Так, мені теж.
Можна тобі дзвонити?
Логане?
Ні.
Думаю,
нам треба поговорити.
Біжу!
Тату. З Різдвом тебе!
- Малечо! - Привіт!
Маєш чудовий вигляд. Така засмага.
- Весело було? - Так, дуже.
Ми спали в гамаках,
плавали з дельфінами, танцювали на пляжі.
Було все.
Звучить класно.
Так і було.
Але нам тебе бракувало.
Я теж скучила.
Чула, ви продали дім.
Продали, так.
Я здивований, як швидко це сталося.
Але нам зробили пропозицію, від якої неможливо було відмовитись.
- Рада за тебе, тату. - Добре.
Що це?
Він твій, якщо хочеш.
Тату, ти серйозно?
Тобі доведеться мені платити. Я тебе люблю, але їсти за щось треба.
Якщо ти серйозно.
Так. Так, дуже.
Дякую.
Я радий.
Знаєш, доню, ти могла б мені просто сказати.
Знаю. Просто не хотіла заганяти тебе в глухий кут.
Я твій тато. Ти ніколи так не вчинила б, сонечко.
Не варто було довіряти тій Барб.
Ой, ні.
Барб мені нічого не казала.
Здається, ви двоє встигли наробити чимало лиха.
Молока?
Він дуже хороший хлопець.
Сподіваюся, у нього все вийде.
Іди геть.
Та годі. Відчиніть, прошу.
Це щодо Логана. Він вам подобається.
Вам не здається, що ваші трюки вже не діють?
Я знаю, ви мене бачите.
Слухайте, я не погана людина. Так, я наробила помилок.
Але ви теж. І навіть Кем.
Хай там як, мені шкода.
Ви не заслужили того, що сталося.
Слухайте, я дещо тут залишу.
Треба, щоб ви передали це Стену.
Тоді я піду. Прошу, передайте Стену.
І поки ви мені не допоможете, я буду повертатися щодня. Бувайте.
- Бувай. - Гаразд.
Люблю тебе, бабусю. До завтра.
Я думала, що сьогодні завтра.
Ні, воно завтра...
Вісім, сім, шість, п'ять, чотири...
Три, два, один.
- З Новим роком! - З Новим роком!
А от і він.
- Логане. - Стене.
- Ти ніби здивований мене бачити. - Якщо чесно, є трохи.
Сідай.
Стене, я дуже радий, що ви до нас звернулися,
бо ми можемо зробити ваш комплекс
справді особливим. Знаєте?
Якби я з вами погодився, Поле, ми обидва зробили б помилку.
Ваша пропозиція була хороша.
Але я отримав п'ять точно таких самих.
Я хочу поговорити про це.
Що це таке?
Це комплекс для спільного проживання.
Так, це мені подобається.
Не просто зручності,
а спільне життя, спільний досвід.
От що я хочу створити.
Мене не цікавить черговий будівельний проєкт.
Я хочу створити те, чим місто пишалося б.
Це чудово лише в теорії.
Однак прибутки за моєю концепцією будуть набагато вищі.
Поле, мені за 60, і, якщо чесно, грошей мені вже вистачає.
Ну, житлова забудова — це не зовсім наша сфера. Ви в курсі?
Слухайте, є купа будівельних компаній, які можуть запропонувати концепцію.
А мені потрібна людина з баченням.
І судячи з цієї розмови, це не ви.
Але думаю, що це він.
Вибачте, я не знаю, що сказати.
Скажи, що ти згоден.
Так, я згоден.
До речі, Еріка просила розповісти про це Ейвері.
Щоб вона до неї більше не приходила.
Гаразд. Смачного вам.
Промову!
- Ні, тату. Нізащо. - Промову!
- Промову!
Від господарки будинку.
Усім привіт. Дякую, що прийшли.
Я не вмію цього робити. Не знаю, що сказати.
Нічого. Я знаю.
- О, ні. - Усе нормально. Довірся мені.
- Ні. - Повір. Усе добре. Усе під контролем.
Гаразд.
Ейвері, і всі, хто тут зібрався,
ви знаєте, що найбільше за все я мрію про те,
щоб повернутися у той вечір і виправитись.
І я кажу це від імені кількох людей у цій кімнаті.
Попри те, що це Різдво стало жахіттям на яву,
з наркотиками, брехнею і шантажем,
якого я не побажаю навіть ворогу,
я б пройшов через усе ще раз, бо воно повернуло мені тебе.
І я зміг побачити, якою направду неймовірною жінкою ти стала.
І я знаю, що не заслужив цього,
але дуже мудрий чоловік колись мені сказав,
що в нас було все, щоб дійти до кінця.
Тому я сподіваюся на другий шанс, щоб ми могли це перевірити.
- Ти закінчив? - Можливо.
Я люблю тебе.
І я тебе.
РІК ПО ТОМУ
Привіт.
- Привіт. З Різдвом тебе, люба. - Дякую.
Ми вирішили дещо вам завезти.
Дякую. Хочете зайти?
Не можу. Ми їдемо на вечерю з дітьми.
Побажай Логану приємних вихідних. Четвертого січня чекаю на роботі.
Добре. З Різдвом вас.
- Дякую. - Гарного свята.
Ейвері!
Поділіться.
Їдьмо, кохана.
І що це було?
Мій маленький секрет.
Поділишся зі мною тим, що там?
- Якщо будеш добре поводитись. - Я завжди так роблю.
«Завжди» це коли?
Я забронював місце для нашого весілля. Рахується?
КІНЕЦЬ
Переклад субтитрів: Ірина Кожанова