Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mine damer og herrer.
Her kommer Pete Davidson!
Jeg fyldte 30 i denne uge, så det…
Nej, det er slut. Alt er forbi.
Jeg måtte droppe de hårde stoffer,
for man kan ikke tage stoffer, når man er i 30'erne.
Jeg er ikke typen, der bare lige kan tage én bane coke, vel?
Den type er supersej.
Eller typen, der efter to øl siger: "Jeg får myllerbæ i morgen."
Fuck ham, ikke? Sådan en skide…
Man kan tage stoffer i 20'erne, hvor man kan begrunde det.
Man skal jo finde sig selv, ikke? Det er nuttet.
En bette bane på en iPad med vennerne er sgu da sødt.
Man siger nuttede ting. "Jeg er en kæk, lille delfin."
Og vennerne laver den her… Ikke?
Så får en af dem en unge, som man holder og tænker:
"Jeg er narkoman. Jeg må have hjælp."
Jeg tog noget helt magisk de sidste to-tre år. Ketamin, ikke?
Det var for fedt. Totalt blæser.
Jeg fik de mest utrolige, fede idéer.
Italienske sovepiller, der hed "Melatone".
Undskyld.
Undskyld, det var plat.
Med Melatone går du ud som et lys. Undskyld.
Uden recept. Man får det fra ham under viadukten,
og han kysser dig på kinden.
"Tag en, når du er kommet lidt væk, ikke?" Undskyld.
Kender I ikke ketamin, har I nok taget det ved et uheld, hvis I er til coke.
Man tager coke hele natten. Man tager en bane og "hallo"!
"Det her er ikke coke.
Og er jeg egentlig bøsse?"
Det er pinligt, når man er færdig med ketamin.
Man tænker bare "Åh.
Det er pinligt, jeg opførte mig sådan. Det er ikke fedt."
Jeg gik til begravelse i den tilstand. Det er langt ude.
Jeg gik til Aretha Franklins begravelse.
Det må jeg bare leve med.
Hun ved det jo ikke, men det er ikke pointen.
Var hun der, ville hun nok sige:
"Hallo. Hvem er du, og hvad laver du til min begravelse?"
Det er pinligt.
Jeg var høj og syntes, familien skulle vide det.
"Jeg er kommet for at vise R-E-S-P-E-C-T."
Jeps.
Nu lejer jeg film på Apple.
Fuck Apple og deres lejefilm. Røvhuller!
De er som mafiaen, de skide røvhuller. Det er et røvhulsforetagende.
Købte jeg den nye mobil? Ja, sgu. Men fuck dem, ikke?
De er som mafiaen.
"Køber du ikke vores nye mobil?
Gæt, hvis mobil altid kun er opladet 43 %. Fuck dig.
Nu er hver dag i resten af dit liv ren gætteleg."
"Har du sparet op og købt drømmeøsen?"
Fedt, de har ændret ladestikket.
Hver gang du får en sutter nu, vil du tænke:
"De fik en ny oplader. Det må du undskylde.
Ja, det er typisk Apple, ikke?"
Røvhuller!
Har I prøvet at leje film på Apple,
og den koster 4,99 dollar at købe og 3,99 dollar at leje?
"Fuck jer, sgu da", tænker man.
Skal jeg virkelig eje Jeepers Creepers 2?
Fede røvhuller!
Helt ærligt.
Min mor har en midtvejskrise.
Hun blander sig fucking meget lige for tiden.
Hun er 55, ikke?
Hun har ikke haft en mand, siden min far døde.
Så hun har ikke spredt benene i 23 år.
Ikke?
Men hun ringede og sagde, hun ville have en ansigtsløftning.
"Hvorfor det? Du bruger jo ikke ansigtet."
Fint nok, hvis hun blev tagget, du ved?
Behøver du en ansigtsløftning for at se Greys hvide verden?
"Jeg elsker Eric Dane."
Min mor vil sgu ikke date. Jeg prøver at finde hende en date.
"Din far var manden i mit liv." Sådan siger hun.
-Åh. -Nej! Det var "åh" i starten.
Nu er der gået 20 år med det romantiske lortemonogami.
Jeg er træt af det. Hun skal ud med fangarmene.
Okay? Hun skal have en fucking onlinedatingprofil.
Den der app, hvor damerne vælger.
Piger er søde, ikke?
De siger: "Det er cool. Vi kan vælge, hvem der kommer i fjæset på os"…
"Det er da rart."
Hun skal på markedet igen, for al den der sære energi,
der skal bruges på at få pik, den får jeg og min søster nu, ikke?
Det er pisseunderligt.
Jeg besøger min mor, for at spise aftensmad.
"Hvor skal du hen?" spørger hun. "Hjem. Hvorfor spørger du?"
Medmindre vi skal knalde i bruseren, er jeg…
Mine pligter som søn stopper der.
Måske kan jeg knalde hende, bare så hun slapper lidt af.
Ja, nemlig.
"Måske er du ikke så god en søn, som du selv tror."
Jeg er fandeme da århundredets søn. Hit med pokalen!
Knepper jeg min mor til thanksgiving, vil min morfar kysse mig og sige:
"Jeg hørte, hvad du gjorde for mor. Du er en god søn.
Nu smiler hun endelig."
Hun skal i byen igen, og jeg prøver at finde hende en mand.
En, der kan kneppe min mor. Det er svært.
Det skal være godt, og det skal fyren også være.
Og det er ret sjældent.
Det skal være typen, der kun laver missionæren.
Han skal give hende to orgasmer
og fjernbetjeningen: "Der er Dancing with the Stars."
Den type, ikke? Hvor finder man ham?
Min mor er en steg. 55 år og har ikke haft sex i 23 år.
Hun er spritny i skridtet, ikke?
Som en renoveret iPhone.
Skærmen er ridset. "Skal jeg få en ny?"
"Nej, send den til det her selskab, Insureon?"
Tre uger efter er den tilbage,
og nok er den lidt anderledes, men den spiller okay.
Sådan er min mors fisse!
55 år og har ikke haft sex i 23 år.
Spritny i skridtet. Hun er som en veteranbil.
Hun er en Mustang, der kun har kørt 3.000 kilometer.
Med det oprindelige interiør.
Hos en forhandler ville du spørge: "Hvor fanden gemte du den henne?
Den er jo spritny! Hvordan er det sket?"
Så siger fyren: "Ham, der ejede den, døde.
Hans søn stillede den bare i garagen i 23 år.
Men du skal rubbe dig.
Jeg hører, sønnen måske selv vil beholde den."
"Den er ret fed at køre i.
Den er jo helt uvurderlig."
Min mor var enlig mor.
Men alle mødre er egentlig enlige mødre, ikke?
I er på egen hånd, ikke?
Min mor var altid dødtræt.
Og set i bakspejlet nok også liderlig.
"Liderlig og træt."
Jeg talte aldrig med hende om mine problemer,
for hun havde aldrig tid.
Når jeg nævnte et problem, havde hun altid kun én løsning.
"Tag en lur."
Uanset hvad der var galt.
Sådan er min mor. Total fornægtelse.
Jeg kunne skære håndleddene over og stå der med kniven.
"Jeg vil ikke leve mere!"
Hun ville spørge, om jeg havde sovet i dag, for jeg så træt ud.
Sådan er hun som mor, ikke?
Som tiårig havde jeg et kæmpe problem. Jeg troede, jeg var bøsse.
Jeg tog fejl, men det troede jeg som tiårig,
for jeg var totalt besat af Leonardo DiCaprio.
Jeg kunne lide piger, men er fra Staten Island.
I 2002 var Leonardo DiCaprio lækrere end alle piger fra Staten Island.
Han var et lækkert hug!
Han får pels til knagen i dag, fordi han var lækker i 2002.
Han er den bedste. Gid han aldrig bliver gift.
Han kører jo verdens bedste put'n'take-program!
Lad ham være. Gid jeg en dag kommer med på hans store himmelskude.
Med Tobey Maguire og måske Emile Hirsch, ikke?
I matchende sportskasket, ølmave og nogle unge tøser.
Han er sgu ligeglad. Leonardo DiCaprio er helt kold.
Lidt kvabset og ikke en skid i god form.
Han er sgu fed og ligner mere og mere Jack Nicholson.
Han er skideligeglad, når han går rundt på sin yacht og ser på tøser.
"Hallo, jeg knalder stadig."
"Jeg knalder stadig."
"Jeg laver en god film hvert tredje år, så jeg kan knalde."
"Polarkredsene smelter."
Men som ti-årig tænkte jeg homotanker om ham derhjemme.
Lige efter dobbelt-VHS'en med Titanic. "Spyt mig i munden, Jack", sagde jeg.
"Lad os få ruderne til at emme."
Min drøm er at være Fabrizio.
Det er min ægte drøm.
For Fabrizio var Leonardos bedste ven, og han døde.
Det er min drøm.
Jeg kan huske, jeg sad på verandaen:
"Hvordan skal jeg sige til min mor, jeg er bøsse?"
Min mor er irsk-katolsk fra Staten Island.
Hun sagde først, jeg var jøde, da jeg var 25.
Og kun fordi jeg opdagede det.
Jeg fik undersøgt mit DNA, ikke?
En af vennerne gjorde det samme og var sgu hulemand!
Han talte om det her fede hulemandshalløj.
"Jeg er hulemand, og det er fandeme det mest sjældne…"
"Du er stadig torskedum."
Men han ævlede løs om det.
Derfor ville jeg også se, om jeg var sådan en hulemand.
Svaret var, at jeg var halvt jøde.
Jeg ringede til mor, for jeg var da katolik…
Alt det med evigt liv, ikke?
"Mor, er jeg jøde?" Det bekræftede hun.
Hvordan skal jeg så sige, jeg er bøsse?
Jeg sagde som bøsse på verandaen. Min mor kom hjem. Smækker bildøren.
Hun spørger, om der er noget galt. "Nej."
"Nej, sig det nu." Hun kunne nok se, jeg så lidt bøsset ud.
"Jeg tror, jeg er bøsse." "Er du træt?"
Jeg svarede, at jeg ikke troede, søvn kurerer homoseksualitet.
Tænk, hvis det gjorde, og bøsser bare er trætte?
Elton John må være helt flad.
Hun spurgte, hvorfor jeg troede det. "Leonardo DiCaprio."
"Det er ikke bøsset." "Jo, jeg har ham hængende på værelset."
Titanic og øde strande, ikke?
Og ikke The Beach, bare ham på en strand.
Med Tobey, ikke? I ens sportskasketter.
"Det er ikke bøsset." "Jo!"
Og så var problemet for stort for min mor.
Hun gik amok.
"Fint! Vil du vide, om du er bøsse, Peter?"
Jeg tænkte, hvad fanden der nu var ved at ske.
"Træd nærmere! Min søn er bøsse!" Jeg var bare…
Jeg bad hende tænke på naboerne, der begyndte at komme ud.
"Nu ser vi, om du er bøsse. Lad mig spørge om noget.
Vil du sutte pik på ham?"
Jeg ved ikke, hvad det betyder. Jeg er ti og tier stille.
"Vil du sutte pik på ham?" Og jeg er bare…
Jeg ved jo ikke, hvad det er.
Hun siger: "Vil du røre ved hans pik?
Tage den i munden, så den bliver stor."
"Hvad? Bliver stor? Hvad fanden taler du om?"
Jeg er ti og har sådan en lille babypik.
Lille babypik Lille sære drengepik
Bliver den stor? Hvad fanden mener du?
Hun spørger, om jeg vil knaldes bagfra.
"Af Leonardo DiCaprio?"
Om jeg vil se Leonardo DiCaprio bag mig med pikken i toeren, så den bliver stor?
Jeg sagde: "Stop nu med det med, den bliver stor."
Jeg er ti. Det er 2002.
Det eneste store, jeg ved, er, at Houston Texas er i NFL.
Jeg aner intet om pikke, der bliver store.
Hun siger: "Leonardo tager dig bagfra.
Han går til makronerne og moser dig ansigt ned i puden.
Dér holder han dig i 20 sekunder, og da du ser op,
vinker Leonardo til dig uden for vinduet.
Du er forvirret, for du bliver stadig kneppet bagfra.
Og vender du hovedet og ser, at det er Tobey Maguire!
Er det det, du vil?"
Jeg tænkte, psykopaten lød, som om hun trængte til en lur.
Men jeg sagde bare "Nej".
Hun sagde: "Ikke bøsse".
Det lyder sært, men jeg kan ikke lide Make-A-Wish.
For det er jo sørgeligt, ikke?
Jeg er heller ikke genstand for mange ønsker, vel?
Tro det eller ej, er der ikke mange døende, der vil møde mig.
Normalt vil de have, jeg dør. Så det er stikmodsat.
Det er der også en fond for.
Jeg kan ikke lide dem, for de gør mig så trist. Ikke?
Især når man har nederen efter ketamin.
Tager man ketamin, og siger nogen, en unge er syg,
så tænker man: "Det ved jeg.
Og jeg kan nok helbrede ham.
Lyt til Alan Watts, og se The Last Dragon. Kom så."
Undskyld.
Det er for sørgeligt.
En ønskefond ringede og sagde, de havde en til mig.
Jeg tænkte, det var dumt formuleret.
Jeg har intet bedre bud…
Men det er ikke: "Hallo! Her er en! Totalt syg. Virkelig terminal.
Det er vi ferme til."
"Han hedder Kevin og er ved at dø af kræft."
Jeg sagde, det gjorde mig ondt.
Hans sidste ønske var at møde mig. "Er det en hjernetumor?"
Vi aftalte en tid, og de spurgte, om jeg godt ville.
"Ja, jeg er lige kørt galt og skal bruge noget god PR."
Det skal siges, huset bare stod i vejen, ikke? Det skide…
Det skrev de ikke om i avisen.
Jeg var nervøs, for jeg er ikke god til de der dødsønsker.
Var det et videospil om det, var jeg ikke den figur, I ville vælge.
"Pete Davidson!" Ikke?
Gæt, hvem der er god til den slags? Johnny Depp.
Johnny Depp kommer ind klædt som Jack Sparrow.
"Hejsa, unger", siger han.
De ler, og sygeplejerskerne bliver helt våde.
Det er pissefedt. De er totalt gennemblødte.
Han er god, ikke?
Eller John Cena, ham bryderen, er god.
Han har opfyldt flest og er fantastisk.
Han kommer og har sit vinderbælte på.
Totalt bryder, der bare siger: "Hvad så? Hvordan har du det?"
Ungen svarer: "Åh".
Og han tilbyder dem at holde bæltet.
Og jeg ser på og har intet bælte. Hvad skal jeg gøre? Jeg har intet.
Skal jeg stikke ham mobilen? "Svirp til højre"?
"Vil du se nøgne damer? Ja, sgu. Hende der er lækker.
Det er faktisk din læge." Nå, men…
Jeg var nervøs, for jeg ville hjælpe ungen.
Jeg ville slå igennem.
For ønskefonden. Ikke pande ungen én… Det er ellers lettere.
Fed idé, ikke? At blive myrdet af en kendt?
"Tak for alt. Jeps." Bang!
Så jeg tænkte: "Hvad er mit bælte?"
Jeg ville jo være perfekt. Det var stort, så jeg ville være perfekt.
Jeg tænkte: "Okay, lad os tænke os om."
Ungen dør jo, ikke?
Nej, jeg er ikke en røv. Sådan fungerer ønskefondene jo.
Sådan er det. Hvorfor skulle jeg ellers holde en unge med selskab?
Det er underligt, og så er man faktisk pædofil, ikke?
Det ville være, hvad en pædofil bad en ønskefond om.
At hænge ud med en, der var svækket og døende.
Jeg er skideligeglad. Jeg blev misbrugt, så jeg kan joke med det.
Jeg er skideligeglad, du.
Jeg prøver ikke at være cool. Jeg orker ikke nettet.
Jeg giver ikke interviews og vil ikke ævle løs om det.
Jeg tænkte: "Ungen dør. Det kan jeg ikke ændre."
Men jeg kunne fortælle ham en af mine hemmeligheder.
Ikke? Dem har jeg masser af.
Jeg sladrer aldrig. Sådan er jeg så gammeldags.
Jeg klapper i og håber, Gud hævner sig, for sådan er jeg.
Jeg har mange hemmeligheder, jeg ikke siger til venner eller min terapeut,
for jeg stoler ikke på dem.
Jeg er sikker på, en af dem arbejder for Daily Mail.
Men ungen kunne jeg sige det til, for han siger det ikke videre.
Den var stensikker. Det sker sjældent her i livet.
Det var meget rart.
Så det gjorde jeg. Jeg besøgte ham i tre timer og ævlede løs.
Jeg fortalte ham alt. "Ham her er okay. Det er ham her ikke."
"Han er i Illuminati, og ham her har de mest perverse vaner."
En af dem er mig, men jeg siger ikke hvem.
Vi hyggede os gevaldigt. Han var glad, jeg var glad.
Og jeg fik lettet hjertet.
Jeg fortalte en masse ting og lettede mit hjerte.
Det var smukt. Han krammede mig og sagde: "Det var sjovt. Vi ses, du."
Jeg sagde: "Næppe, men fint nok."
Jeg sagde: "Gud være med dig, stump." Var det ikke fedt?
Sådan lige at nævne Gud. Hvor tit gør man det her i livet?
Jeg kørte hjem og tænkte: "Gud, for satan da. Det var ret fedt.
Ligesom Magnum PI. Det var for fedt."
Jeg havde det fedt. Så gik der en uge.
Jeg tjekkede ønskefondens hjemmeside, og ungen levede endnu.
Jeg begyndte at blive nervøs.
Jeg ved ikke, hvem ungen kender.
Jeg ringede til fonden og spurgte til ham.
Tjekkede, der ikke skete mirakler.
Jeg havde gjort mit!
Jeg blev lovet en død unge.
Jeg er træt af, folk lyver for mig.
Jeg ringede til ønskeløgnerne. "Hallo, I er pissefulde af løgn jo!"
De spurgte, hvem der ringede. "Pete Davidson."
De sagde, Kevin lige havde sagt, at han havde hygget sig.
"Det gjorde jeg også."
"Han sagde, du fortalte så meget." "Fuck, gjorde han?"
Spejderære betyder røv og nøgler for ham Kevin.
Jeg spurgte til ham. "Han har det skidt, men der er altid håb."
Jeg spurgte, hvor meget håb de regnede med.
For tager kræften ham ikke, så gør jeg. Han ved for meget.
De takkede mig, men de skulle bare vide, hvad jeg tænkte.
"Sig til, når det sker."
Det skulle de nok, og vi lagde på.
Den næste uge var jeg ret langt ude. Jeg gloede på telefonen.
Og så var den der endelig. Ja.
De ringede, og ja…
Ønsket gik i opfyldelse.
Spøg til side. Han døde. Det ender ikke lykkeligt.
Det ender lykkeligt på den måde, det ender, som det skal.
Jeg så Chappelles standup-programmer og så…
Ja, han er fed.
Jeg så, at når det kører, og han hygger sig, gør han sådan.
Det gjorde faktisk lidt ondt.
Chappelle må have fede lår da.
Jeg tænkte: "Gid jeg kunne prøve, at det bare kører og så…"
Sådan her…
Måske kan jeg gøre sådan, når det kører.
"Ønske opfyldt."
Måske kan jeg have de der skrigepapfiduser i lommen.
Efter en pointe kan jeg så…
Det har været et trist år.
Jeg mistede min stalker.
Det er da trist, ikke?
Man savner dem ikke, før de er væk igen.
Jeg kan huske, da jeg først mødte min stalker uden for mit hus.
Det er sært at få en stalker, for man tænker på to ting.
Først tænker man: "Det er underligt og uhyggeligt."
Men så tænker man også: "Det går godt for mig."
Så ser man nærmere på stalkeren og tænker, man klarer sig mindre godt.
Jeg glemmer aldrig, da hun stod udenfor iført en T-shirt med mit billede.
Det var ikke engang et godt billede.
Det var forstørret og forvrænget. Mine øjne så forkerte ud.
Det var et mareridt. Det fornærmede mig faktisk.
Det var ringe. Jeg ville bare sige til hende:
"Skal du lave det der nummer, så tag de her fem gode billeder af mig, ikke?"
Jeg kom hjem, og der stod hun.
Hun er stalker, så…
Ikke lækker, vel?
Det ved man, når man siger "stalker". Ikke lækker.
Var de lækre, ville de ikke være stalkere, men kæreste med mig.
Så… "Hvor højt elsker du mig? Lad os se engang. Kom her."
Jeg er udenfor, ikke? Jeg kom hjem, og der var hun.
Jeg er ikke bevæbnet, men det ved hun jo ikke.
Jeg så masser af SVU dengang.
Når der er en forbryder, stiger de altid ud af bilen.
De trækker våbnet og holder det sådan her i deres jakke.
Så går de, så man kan se, de er bevæbnede, men uden at skræmme folk.
Jeg var ikke bevæbnet, men det vidste hun ikke.
Jeg lavede en fingerpistol og stak den sådan her i lommen.
Jeg begyndte at gå hen imod hende, okay?
Jeg så sådan her på hende.
Hun smilede sådan lidt til mig.
Hun var… Jeg anede ikke, hvorfor hun smilede.
Så tænkte jeg: "Hun tror, jeg har stådreng." Fedt nok.
Det var hendes ønske opfyldt…
Så sagde jeg: "Det er ikke min pik, men en fingerpistol."
Det er jo værre. Jeg skulle have sagt, det var min pik, ikke?
Nu er jeg bare en taber lige for næsen af min stalker.
Nu vinder hun. Nu generer jeg hende på den forkerte måde.
Så jeg spørger, hvad hun laver her.
Jeg ved ikke, hvor jeg skal se hen med det foto.
Jeg er helt fra snøvsen, og hun er…
Jeg er bange for at tale til hende, for jeg er ret forvirret.
"Hvad laver du her?" Hun svarer: "Jeg elsker dig!"
"Det er pænt af dig, men du må ikke være her."
Hun spurgte hvorfor.
Jeg sagde, at det vidste jeg ikke, for det var ikke gået så vidt før.
Normalt beder man dem skride. Så siger de undskyld.
De har aldrig svaret igen.
Jeg sagde: "Det ved jeg ikke, men det kan du bare ikke."
Hun spurgte igen hvorfor. Jeg kunne ikke rigtigt svare, vel?
Jeg prøvede at finde på et svar, men så tænkte jeg over det.
Hun virkede lidt tosset, ikke?
Jeg er jo tosset.
Så vi tossede kan… Vi ved det bare.
Hun var helt sikkert lidt bims. For det første var der T-shirten.
Ikke?
Og så stalker hun jo mig, ikke?
Så fik jeg det lidt skidt.
Jeg tænkte, jeg skulle være flink og forsigtig i den her situation.
Så jeg svarede hende og sagde…
Jeg talte sådan lidt ned til hende. Jeg sagde:
"Du kan altså ikke være her, for her går jeg på toilettet."
Lidt efter jeg sagde det, lyste hendes blik lidt op.
Som en Who fra Whoville, og hun svarede…
"Hvad?" Jeg sagde: "Jeg går på wc her."
"Adr," svarede hun.
"Det er ikke noget, du skal ønske dig at se."
"Nej," sagde hun.
Jeg blev lidt pinligt berørt. "Så ville du være heldig, ikke?
Heldig at være, hvor jeg går på wc. Hun sagde: "Hvad?"
"Nej, bare glem det. Men her må du ikke være.
Måske skal jeg lave, og det er klamt.
Jeg har også Crohn's, så det kan blive ret voldsomt."
Hun undskyldte og sagde, hun nok skulle blive væk.
Så gik hun, ikke? Jeg tænkte, at problemet var løst.
Men det var bare vores første møde.
Det er en lang historie, så følg med. Og jeg har Crohn's!
Jeg har været åben med min Crohn's, siden jeg var 19-20, for det var slemt.
Nu er det okay i 90 % af tiden.
Men jeg…
Det er sært. Jeg kan ikke lide at tale om det,
for jeg får god medicin, og det går meget godt.
Så jeg er jo okay…
Men grunden til, jeg tænkte…
Det er klamt at sige, men jeg er nødt til det, for folk opsøger mig
og prøver at tale med mig om Crohn's.
Og det er bare…
Ikke kun på toilettet, vel?
Jeg kan stå i kø i butikken, og så kommer der nogen og siger: "Halløj!
Det fejler jeg også."
"Hvad?" spørger jeg." Og de siger bare: "Ja.
Jeg har også dårlig mavse.
Jeg hedder Phil." Og jeg tænker… Fuck, ikke?
Jeg nænner ikke at sige: "Jeg har ikke din Crohn's".
Jeg er Crohn's Magic Johnson.
Godt så…
Jeg er ude at rejse, ikke?
Min mor og min mors 79-årige bekendte Terry passer mit hus for mig.
Terry er kvinde.
Efter et andet show bad min mor mig om altid at sige, Terry er en pige.
"Terry kunne være et drengenavn, og vi elsker Terry,
men det kan lyde, så folk tror…
Folk skal nødig tro, det er en mand, så husk at sige, det er en pige."
Jeg sagde: "Hør her, mor.
Folk er skideligeglade med dig og Terry."
Min mor og hendes 79-årige veninde Terry holder øje med…
Ja, nu skal det nok blive sjovt.
De passer mit hus for mig. Min mor er lidt virkelighedsfjern.
Hun er kløgtig, men hun er bare…
Hun er den her type mor, der altid lader sig overraske.
Hun tror ikke på noget, men jeg har sagt, at nogen ved, hvor vi bor.
"De kan godt gøre dig fortræd."
Så siger hun: "Nej, de leder jo efter dig. De gør ikke mig noget."
"Fair nok, men gør nu, som jeg siger, for det er uhyggeligt."
Jeg sagde: "Jeg har en stalker, så pas godt på, hvis hun dukker op."
"Fint," siger hun. "Hvordan ser hun ud?"
"Du vil ikke være i tvivl. Hende tager man ikke fejl af."
Jeg rejser altså.
Stalkeren kommer tilbage og ringer på døren.
Min mor åbner og siger: "Hej, hvem er du?"
Sådan lyder min mor forresten.
Som Adam Sandler a la Hubie Halloween.
"Hvad så?"
Venner, forestil jer det, når I knalder.
Hun siger sikkert ting i dur med "Ih, tak."
Hun har været tørlagt så længe, hun ikke taler sjofelt. "Ih, tak!"
Min mor spørger altså, hvem hun er. Stalkeren siger: "Petes ven".
Min mor inviterer hende selvfølgelig indenfor.
Stalkeren ser Greys hvide verden med min mor og Terry i tre timer.
Der går tre timer, og så tænker min mor, hun måske skal ringe til mig.
"Måske vil han også hænge ud med sin ven."
Hun ringer og spørger, hvor jeg er. Jeg er jo i London, ikke?
Hun siger: "Din ven er her". Jeg spørger, om hun er lækker.
Min mor siger…
Jeg råber, hun bliver angrebet.
"Løb for livet, for satan da!"
Jeg beder hende gå ud i garagen og ringe til politiet.
"Men lad, som om alting er fint."
Jeg håber aldrig, det her sker for jer,
men jeg har hørt min mor spille skuespil i telefonen.
Det var jo eventyrligt, ikke?
Min mor siger altid: "Film mig til dine shows".
Lad os starte med garagen.
Kan du klare garagen, kan du måske blive prøvefilmet.
Min mor ringer til min ven fra garagen.
Har I sådan en ven, I har kendt i ti år?
Man tog tit stoffer sammen, men sås så ikke i tre måneder.
Næste gang I ses, er han sgu strisser.
"Tasty?", spørger man. "Det er så betjent Tasty."
Ikke?
"Jeg retter lige navnet i mobilen til betjent Tasty."
Tasty kigger forbi.
Jeg er på medhør med Tasty, min mor og min stalker.
Hende Terry er benet hjem.
Tasty siger: "Vi har hende. Hvad skal jeg nu gøre?"
"Du er strisser," svarer jeg. Han har lagt hende i håndjern.
Jeg siger, at det er rigtig fint.
Han siger: "Hun har en gave".
"Okay, åbn den," svarer jeg.
"Hvad?" spørger han. "Åbn den."
"Hvorfor?" Jeg siger, det er en gave.
Hvad mener du?
Hun er stalker. Hun kender mig sikkert godt.
Det er nok en god gave.
Jeg får mange lortegaver, så måske…
Han siger, det kan være en bombe, men det tror jeg ikke, hun har talent til.
"Hun kan ikke engang lave en T-shirt, så tror du…
…hun kan flette en bombe?"
Det beroliger ham.
Jeg er på medhør og kan høre…
Og så siger min ven…
"Nej!"
"Bro!"
"Det er foruroligende!"
Og det er store ord for Tasty.
Han bruger aldrig så store ord.
"Hvad er det?"
Han svarer, det er 20 par beskidte underbukser.
Fuck jer! Det har ingen gjort for jer.
Det er kun mig, der må tale sådan om min pige.
I ville ønske, at I fik 20 par beskidte underrøjsere.
Ja, det er sgu da pænt gjort.
Jeg bad straks min kæreste om at tage sig sammen.
"Du har ikke engang mødt hende Terry."
20 par? Det er klamt, men betænksomt.
Ét par er klamt.
Et par er et slag i ansigtet, ikke?
"Her er mit lort." Ved I, hvad jeg mener? Men 20 par vidner om lidenskab.
Det er vildt, men det er kærligheden også.
Med min Crohn's ville hun måske kommunikere på den særeste lortemåde.
Hun er bindegal.
Tyve par? Det er betænksomt. Den slags tager tid.
Man får ikke 20 par gustne underbukser på en dag.
Selv med diarre ville det 11. par ikke være ret snavsede.
Jeg tænker, det var et par om dagen. Jeg laver én gang om dagen.
Sådan tænker jeg på det.
Det forestiller jeg mig. Hun kommer hjem efter en lang dag
med junkfood foran sin computer.
Hun løber op ovenpå.
Hun tager tøjet af, ikke?
Foran en væg fuld af Pete.
Plakater af mig, men hun duer ikke til at trykke plakater, så jeg er…
…ud over det hele.
Hun sætter en sexet sang på.
Hun synes, den er sexet, men det er nok "Mambo No. 5".
Hun starter seancen med at tænde et lys.
Puster det ud med en prut. For at komme i hopla.
Hun ser op på mig. Jeg ser tilbage på hende fra 117 vinkler.
Så stiller hun an.
One, two, three-four-five
…gin and juice But I really don't wanna…
Hun tværer det godt ud og kommer helt op…
Så dunker hun trussen a la Kobe lige ned i en kasse til mig.
Hun siger:
"Så er der 19 pølleoverraskelser tilbage til Petey!"
Det her er min fantasi at gokke af til, venner!
Tasty: "Hvad skal jeg gøre?"
"Få hende væk, men behold et par trusser." Undskyld.
Hun skal holde sig væk, så nu må jeg en tur i retten.
Fortælle en masse embedsfolk, jeg er bange for hende.
Jeg er på vej ind i domhuset, og så kommer Tasty.
"Jeg har lige talt med din pige."
"Fuck dig," svarer jeg. Ikke?
"Hvad sagde hun?"
"Hun kan ikke komme i dag. Hun deltager via sin iPad."
Jeg spørger, hvad han mener med, at hun ikke kommer.
Hun er stalker. Hun er der sgu da altid. Hvad mener du?
Prøver hun at pisse mig af?
For det virker.
Jeg er lidt trist, ikke?
For pølleoverraskelsen var jo ret betænksom.
Selvom det var klamt.
Jeg glædede mig faktisk lidt til at se hende.
Jeg prøvede ikke at se lækker ud, men havde valgt noget tøj.
Ja, for fanden! Ikke?
Noget tøj, der viste, at hun ikke skulle opgive, ikke?
"Det kan være værd at kæmpe for."
"Glem alt om det tilhold."
Jeg spurgte Tasty, hvad der var sket. "Hvad er der sket med hende?"
Han sagde, retten sagde, hun ikke var rask nok til et fremmøde.
"Ikke rask nok til et fremmøde."
Det vil sige, at en masse læger og betjente så hende og sagde: "Niksen".
Jeg var straks fornærmet.
Det er lidt langt ude og pinligt for mig, ikke?
"Ikke rask nok."
I fatter vist ikke, hvor vildt det er.
Hør engang.
Jeffrey Dahmer…
…var rask nok…
…til at møde i retten.
Han myrdede og spiste bøsser.
Én pige er lun på mig og ryger direkte på tossen.
Det er fandeme da løgn. Det er til grin.
At nakke og æde bøsser og snavsede trusser er ikke det samme.
For første gang fik jeg lyst til at stemme.
"Systemet er korrupt!"
Tasty siger, der er en ting til. Hun siger, at vi har kommunikeret.
Jeg sværger, jeg ikke…
Han siger: "Telepatisk". "Pyha," tænkte jeg.
Jeg troede, de fandt min anden mobil.
Han siger: "Sådan rent telepatisk".
Hun siger, jeg har inviteret hende på besøg sådan telepatisk.
Det er sgu da langt ude.
Så gik han, og jeg var alene, og det var lidt trist.
Jeg havde mit seje tøj på.
Jeg havde et ærligt øjeblik og tænkte bare…
"Hallo.
Jeg savner dig.
Du skulle jo ikke sige til nogen, at vi kunne det her.
Og du skulle jo nakke Terry og mor.
Så vi kunne få huset.
Jeg har dine trusser i lommen.
I en frysepose for at bevare lugten."
Jeg går i retten og vinder. Det er rart, for jeg vinder ellers aldrig.
Dommeren siger: "Hun kan blive fængslet for det her".
"Hvad?" Han spørger mig, om hun skal fængsles.
Jeg svarer, at hun bare skal holde sig fra mit hus.
Som i Gran Torino, ikke? "Væk fra min plæne!"
Ellers er alt fint, hvis jeg bare får et tilhold.
Men hun kan se mig optræde, hvis hun køber en billet.
Ikke? Hun kan være publikum.
Han siger, det er nobelt af mig, at hun ikke skal anholdes.
"Mange tak," svarer jeg.
Så siger han: "Vi tager plan B".
Så smækker han med hammeren, og alle…
Jeg tænker: "Hallo! Hvad er plan B?"
"Det er ikke noget.
Vi idømmer hende seks måneders tid på et mentalsygehus."
Jeg svarede, at det lød risikabelt.
Dér risikerer jeg bare at møde hende.
Hun kan lige så godt blive dømt til at hænge ud i spillearkaden.
Alle kender mig på sygehuset.
Der kender alle mit navn.
En måned efter kom tilholdet.
Det slog mig først, da jeg kom hjem, ikke?
For der var jo ingen.
"Åh," tænkte jeg.
Jeg talte med min mor om, vi kunne huske, hun var derude.
"Kan du huske det?"
"Kan du huske den jul, da hun sendte os småkager,
og hende Terry skulle smage først…
…så vi vidste, de var okay?"
Så begyndte jeg at savne hende lidt.
Nogle gange tænkte jeg: "Hallo. Hvor mon du er?"
Hun modtog ikke mine signaler.
Jeg lavede en Finsta og stalkede hende lidt der.
Jeg fandt hende.
Hun havde det godt.
Det var nok bedst sådan.
Jeg tjekkede hendes profil.
Hun er stalker, og den slags holder man jo ikke bare op med.
Man vælger vel bare et nyt offer?
Jeg tjekkede hendes Instagram og så, hun nu er fan af Jack Harlow.
Jack er fin nok, men den sved satme da.
Som et los i løgene, ikke?
"Hvis du bliver fan af Matt Rife, så dør jeg. Det lover jeg."
Jeg så videre og fandt en video,
hvor hun venter uden for et af Jacks shows, ikke?
Jack Harlow kommer ud, og hun…
Jeg zoomer ind på hende og ser, hun har en Harlow T-shirt på.
Hun var blevet bedre til det, for han så sgu okay ud.
Jeg var bare…
"Hun øvede sig på mig."
Jack kommer ud. Hun siger: "Jeg elsker dig!" Jeg tænkte…
Værre er det, at Jack siger: "I lige måde", og siger hendes navn!
Jeg var bare… Det betød sikkert meget for hende.
Jeg kaldte hende "tingen".
Jeg vidste ikke bedre.
Jeg fik nærmest kvalme af at se det, ikke?
Jack er ved at køre sin vej, da hun siger:
"Vent. Jeg har en gave til dig." "Åh gud," tænkte jeg.
Det var, som om jeg skulle til at se min kæreste
blive knaldet af min bedste ven. "Nej," tænkte jeg bare.
Hun roder i rygsækken.
Hun graver og graver. "Nej, nej. Hvad har hun til ham?"
Så hev hun en kuvert frem.
Hun giver den til Jack: "Det er til dig."
Han takker hende, stikker den i jakken og kører.
Videoen slutter. Jeg logger af.
Jeg smiler lidt for mig selv.
"Bare en kuvert, hvad?"
Der kan ikke være 20 par underrøjsere i en kuvert!
Lige lidt juridiske fraskrivelser.
Hun sendte mig ikke 20 par trusser.
Hun sendte mig to, men de lugtede som 20.
Hun blev heller ikke fan af Jack Harlow. Det digtede jeg bare for sjov.
Og det allervigtigste: Jeg kneppede hende grundigt.
Det er løgn. Det var kun oralt. Ikke andet.
Jeg flippede bare ud, fordi min adresse kom ud.
Så jeg købte… Jeg flyttede ud i skoven.
Fedt nok. Jeg ledte længe efter et hus.
Min ejendomsmægler kunne ikke lide mig, for…
Først var hun ellers tændt nok. "Du er min første…"
"Okay," tænkte jeg.
Ikke?
Hun blev irriteret, fordi jeg så… Det er ingen joke. 200 huse!
Jeg kunne lide dem alle og sagde altid: "Det skal være det her".
Og så… For jeg blev jo så spændt.
Hun hadede mig, fordi jeg nølede.
Det forstod jeg godt, men alle husene var fede.
Jeg er jo vokset op i lejligheder.
Huse er noget vildt for mig.
Jeg blev supervild ved synet af en baghave, ikke?
"Svømmebassin? Lige midt på plænen. Helt vildt.
Det må være designet af Frank Lloyd Wright så."
Jeg blev helt ør af alle de nye ord.
Hun sagde: "Det kan være din foyer." "Fuck, ja, det kan det fandeme."
"Foyer", ikke?
Så var der det her hus, hvor jeg tænkte, at det ville jeg have.
Jeg vidste, jeg ville have det. Jeg var der med hende og vennerne.
Hun var helt flad, for hun troede ikke, at jeg ville vælge et hus.
Men jeg sagde, jeg elskede huset. Jeg skulle bare lige se…
…master-soveværelset.
Eller "det store soveværelse"?
Dengang vidste jeg ikke, vi nu siger "det store".
Jeg troede, det hed "master".
Jeg vidste ikke, det med "master" hang sammen med slaveri.
Anede det ikke. Jeg troede, det hed "master",
fordi man ved at købe huset bliver herren i huset.
Folk siger: "Fint hus." Man svarer: "Ja, og jeg er herren i det."
Jeg tænker ikke på slaveri, når jeg ser på huse. Sådan er det bare.
Jeg spørger ikke, hvor "slaveværelset" er, vel?
"Vis mig slaveværelset."
Nå, men jeg elskede huset, som jeg ville have.
Jeg besluttede… Det har taget tid, så min ejendomsmægler skal more sig.
Hun skal grine lidt, ikke?
Der står en stumtjener i stuen.
Den snupper jeg og siger:
"Vis mig master-soveværelset!"
Jeg ved det godt.
Min ejendomsmægler er forresten sort…
Hun siger ikke en lyd, men ser på mig, som om hun vil sige noget.
Nok, at jeg skal stoppe.
Men jeg kører bare løs.
Så hver gang hun prøver…
…svarer jeg: "Du afbryder ikke din herre!"
"Vis mig mit master-soveværelse!
Det er det største lokale, for jeg er kongen.
Mine venner er ved at dø af grin, for de er racister.
De hygger sig pissemeget.
Endelig tager hun stumtjeneren og siger: "Stop!"
"Stop! Jeg forklarer jo, det hedder 'det store soveværelse'"
Det hedder ikke 'master' på grund af slaveriet.
Det går vi meget op i nu."
"Ups," sagde jeg.
Mine venner kommer til hægterne. Sådan her…
Ikke?
Så rækker hun mig stumtjeneren.
Det var stille og akavet.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre, men tænkte,
at havde jeg lært noget i min karriere,
er det at gennemføre!
Giver den hele armen.
Især når det ikke spiller.
Så det gjorde jeg.
"Du lod mig ikke tale ud.
Vi er alle herrer i vores eget værelse. Det er en talemåde.
Var jeg herre, havde jeg straks skrottet slaveriet.
Med nærmere eftertanke tager jeg huset.
Du skal bare holde det her fortroligt.
Du kan underskrive i foyeren."
Så nu bor jeg ude i skoven.
Min mor oprettede en falsk Twitter-konto
for at forsvare mig mod trolls.
"Åh." Typisk, når det ikke er jeres mor!
Ved I godt det? "Åh", når det er en andens mor.
Når det er ens egen, er det røvirriterende.
Hun forsvarede mig med sin falske Twitter for et par år siden, ikke?
Brugernavnet var JoeSmith1355.
Det var smart, for det hedder hun ikke.
Men hun er mor og aner intet om Twitter.
Så brugernavnet var JoeSmith1355,
men profilnavnet var Amy Davidson.
Og profilbilledet var også lige af Amy Davidson. Nemlig.
En aften læser jeg hadebeskeder, mens jeg onanerer,
så jeg kan blive stærkere.
Jeg læste beskederne igennem
og så en konto, der forsvarede mig konstant.
Når man brugte Twitter på Safari dengang,
så man kun brugernavnet og ikke profilnavn og -billede.
Jeg læste beskederne, og folk var så lede.
Men JoeSmith1355 forsvarede mig!
Jeg læste de pæne tweets om mig. JoeSmith1355…
Jeg tænkte ligefrem, at det gav mit arbejde mening.
"Tak, JoeSmith1355."
Ikke?
Jeg læste de der tweets, men et af dem var alt for specifikt.
Det fik mig til at udbryde, at det var min mor.
Det er underligt at sige midt i onanien.
Skal man så gøre sig færdig? "Jeg ringer til hende bagefter."
Jeg vidste det! Her er tweetet.
Hadetweetet lød: "Pete Davidson er bøsse".
JoeSmith1355 skrev: "Det er han faktisk ikke.
Han sagde det måske som barn,
men det var bare Leonardo DiCaprio.
Snup en lur, din hader."
Jeg ringede til min mor og sagde: "Joe Smith…
…1355?"
Hun spurgte, hvordan jeg vidste det.
Jeg sagde: "Dit profilnavn og billede er jo dig."
Hun siger: "Åh! Terry!"
Så min mor oprettede en Twitter-konto med sin 79-årige veninde Terry,
og Terry stod bag det hele.
Mange tak. Det har været festligt.
Hav en god aften! Fedt!
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen