Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Joan Laporta a sportovní vedení Barçy
si vybrali Rafaela Márqueze,
jakožto trenéra Barcelony Atlétic,
ještě nedávno známé jako Barcelona B.
Předseda Barcelony má v Márqueze bezmeznou důvěru.
Laporta ujišťuje, že Márquez dokázal, že je víc než schopný
pomoci mládežnickému týmu zlepšit proces trénování
a postoupit do prvního týmu Barcelony.
STADION JOHANA CRUYFFA
Se svými zkušenostmi pomůže Rafael Márquez
B týmu Barcelony
vytvořit konkurenci ze zadních řad.
Moje první otázka:
„Co pro Rafaela Márqueze znamená fotbal?“
Co pro mě znamená fotbal?
Znamená všechno.
RAFA MÁRQUEZ: KAPITÁN
Jdeme na to!
Stává se to jednou za život.
Měl nepřekonatelné výsledky.
A není to maličkost. Mluvíme o jednom
z nejlepších mexických fotbalistů na mezinárodní scéně.
Psal dějiny s mexickým národním týmem.
Vědět, že budu hrát s Rafou,
mi dělalo radost. Jen já to věděl.
Byl to jeden z nejlepších fotbalistů.
Jen letmým pohledem jsme věděli, co ten druhý udělá.
Dotkla se ho ruka boží.
Je to zkušený vůdce.
Hrál za nejlepší týmy světa.
Je to jeden z těch, kteří se nejvíc mění
na hřišti a mimo něj.
Hrát proti němu bylo těžké.
Upřímně, radši jsem hrál tam, kde nebyl.
Nejlepší hráči jsou tam…
kde musí být.
Úřad kontroly zahraničních aktiv
amerického ministerstva financí
dnes přidal na seznam frontmanů drogových kartelů
mexického fotbalistu s nejvíce mezinárodními tituly v historii,
Rafaela Márqueze Álvareze.
Mezi jmény na seznamu pašeráků
byl Raúl Flores, ale největší jméno bylo Rafael Márquez.
V jednu chvíli jste hrdina a pak nejhorší zločinec.
A Rafa byl… zničený.
Ta mediální smršť zpochybňuje,
zda jeho odkaz zůstane nedotčen.
Dnes je to můj nejtěžší zápas.
Pokusím se to vyjasnit
co nejdřív
a být Rafou Márquezem, kterého znáte.
Dva!
Čtyři!
Dva a šest! Ať se nevrátí!
Teď trénuju Barçu Atlétic.
Mým hlavním cílem v týmu
je pomáhat rozvíjet hráče,
aby se dostali do prvního týmu.
Ti s největším potenciálem se tam dostanou.
Ale snažím se jim pomoct svými zkušenostmi profesionálního fotbalisty
a taky pro ně být otcem.
Což mi připomíná mého otce, protože taky trénoval
a jistě by na mě byl hrdý za tuto novou fázi.
Je to pro mě obrovská příležitost.
Rozhovor dva, Rafa, záběr první.
BÝVALÝ FOTBALISTA A TRENÉR BARCELONY ATLÈTIC
Dobře, Rafo.
Řekni mi, kdo byl tvůj otec.
Jen tak?
Přesně tak.
Dobře, můj otec…
Narodil se v Tlaquepaque v Jaliscu, hned vedle Guadalajary.
Všechny ty vystřižené články, kde o něm psali,
mi říkají, že jsme si podobní.
Je působivé, jak moc se fyzicky podobám svému otci.
S fotbalem je to stejné.
Přišel a kontroloval míč,
s bradou vzhůru a velmi elegantně,
ale byl také velmi tvrdý.
Dostal se do Oro Jalisco, který už neexistuje.
Hrál s týmy druhé ligy, jako Irapuato, San Luis, Morelia,
než přistál v Zamoře, a už ho nepustili.
Když se Rafa narodil,
můj manžel pořád hrál za tým Zamora.
Když odešel do důchodu, trénoval v městské fotbalové škole,
kam ho pozval profesor Carlos Sebille Rinaldi,
který kdysi hrál za Atlas a založil fotbalovou školu.
Pozval ho, aby trénoval ve škole.
CARLOS SEBILLE RINALDI MĚSTSKÁ FOTBALOVÁ ŠKOLA, ZAMORA
Ve škole se táta Rafy Márqueze
s profesorem Carlosem Sebillem zamilovali do fotbalu.
Začnou rozvíjet talent
a pak přivede Rafu,
aby tuto školu absolvoval.
Táta pro mě byl vším.
Byl to on, kdo mě naučil hrát fotbal.
A v hlavě jsem měl tenhle obrázek,
že chci být jako táta, protože byl taky střední obránce.
Mým snem bylo být jako on.
Řekněte, jak se cítíte.
Skvěle!
Dělejte, co můžete, protože musíte vyhrát.
Vyhrajeme.
- Vyhráváme. - Vyhrajeme.
- Budeme dobře bránit. - Dva, tři…
Hip, hip, hurá!
Michoacán! Do toho!
Hráli jsme národní zápasy, turnaje pořádané ministerstvem školství,
reprezentovali Zamoru.
V polovině školního roku
nám řekli: „Chtějí tě do týmu Michoacán.“
Muselo se to domluvit se školou, kterou jsem navštěvoval.
Moje máma se mnou šla požádat o 15denní volno na turnaj.
Ale ředitel řekl ne a že mu ho neudělí.
„Rafael by měl zapomenout na fotbal,
protože ho to nikam nedostane.“
Takže jsme se na sebe s manželem podívali
a manžel řekl: „Tak mu to povolení dáme my.“
Očividně mě vyhodili ze školy.
Ale stejně jsem byl jeden z nejlepších.
Dostali jsme se do semifinále.
Byl to skvělý zážitek, víte?
Rád bych potkal ředitele a řekl mu: „Díky za radu,
byla k ničemu, fotbal mi dal všechno, co mám.“
STADION JOHANA CRYUFFA
Giuliano!
K oslovení týmu jako Barcelona
potřebujete talentovaného a kvalitního hráče,
ale svou roli hraje i štěstí,
protože musíte být ve správný čas na správném místě.
A věřím, že je to osud.
Například mým osudem bylo být vybrán do Atlasu.
Kdysi sídlil Atlas v Zamoře.
Dokonce nedávno poslali další zamorskou školu zpátky do Atlasu.
Byly tam náborové zkoušky pro feederové kluby v různých odděleních.
Veškerý talent, který našli v různých školách
v Zamoře a Michoacánu.
Z toho týmu vybrali osm nebo deset hráčů.
Z těch zkoušek jsme zůstali jen dva,
osmnáctiletý kluk a já, kterému bylo 14.
Vrátil se v sobotu. „Tak jaké to bylo?“
„Chtějí mě tam v pondělí.“
„Co chceš ty?“
Bez váhání jsem jim řekl: „Chci jít. Chci tam hrát.
Je to můj sen. Přesně to chci.“
A tak jsem se rozhodl bez váhání.
Atlas byl…
Vždycky prokletá historie mexického fotbalu.
Vždycky to bylo to ošklivé káčátko, malé, trapné.
Vždycky sestupovalo.
Až do této generace
s Rafou Márquezem a dalšími hráči,
kteří z ničeho nic
přinesli naději.
Jen málo nás bylo z Guadalajary.
Přijeli hráči z Tepicu…
- Ze Sinaloi, Méridy. - …ze Sinaloi, Méridy, takže…
Přijeli kluci z celé země, i Borgetti.
Outsideři byli ubytováni v klubovně.
A bylo nás okolo
patnácti, šestnácti hráčů.
A Rafa Márquez byl nejmladší.
Podíval jsem se na něj a řekl:
„Co tady dělá to dítě?“
Nebylo to, jak jsem čekal, že budu součástí týmu.
Byl jsem tak trochu jako u soudu.
Začal jsem být netrpělivý že nehraju,
a že jsem přehlížen.
Uplynuly dva nebo tři týdny.
Začalo se mi stýskat, beznadějně.
Takže během jedné z mnoha nocí, které jsem probrečel ze stesku po rodině,
jsem zavolal jsem domů,
abych jim řekl, že už tam nechci být.
Začal brečet:
„Mami, přijeď pro mě. Nechci tu být.“
Povídám: „Co?“ A on: „Jo, chci pryč.“
„Chceš se vrátit domů? „Ano.“
„Kdo o tom rozhodl?“
A já řekl: „Cože?“
„Chci… Přijeď pro mě.“
„Byla to tvoje volba.
Je to tvá zodpovědnost.
Vybojuj si místo.
Zasloužíš si ho.
Takže
se snaž, synu.“
„Kde je táta?“
Zavěsila jsem.
Ani mi nedala tátu a…
Tehdy jsem si řekl: „No, není cesty zpátky.“
RAFAEL MÁRQUEZ MÁ FOTBALOVÝ ODKAZ, ZE KTERÉHO ČERPÁ INSPIRACI
Rafa začne hrát v první divizi v roce 1996.
Byly vidět rysy velmi aktivního hrotového útočníka
a měl ostrý zrak… klid.
Plachý.
Očividně měl dobrou výšku.
Velmi hubený, co? Dost hubený,
ale s osobností, která z něj na hřišti dostala to nejlepší.
Byl to výjimečný mix.
Měl všechno.
Jeden hráč měl fyzické a sportovní vlastnosti, které jsou důležité,
ale taky měl něco, co je u mexického hráče vzácné,
mysl.
RAFAEL MÁRQUEZ 37. MINUTA
V týmu byli skvělí hráči.
Měli jste Rafu, Juana Pabla Rodrígueze, Osorna, všichni dobří tehdy…
Byla to zlatá generace Atlasu.
S trenérem, jako je La Volpe, jsme proměnili fotbal v podívanou.
A mnozí ho obdivovali a vždycky na něj vzpomínám.
Pochopili, že jsme museli sestavit tým,
který musí vychovávat hráče z juniorských týmů.
To v Atlasu hráli fotbal jinak.
Nemohli jsme tomu uvěřit, když jsme viděli Atlas
hrát v tom turnaji z přelomu století
a postupovat v lize
až do finále v Toluce.
RAFAEL MÁRQUEZ 2. MINUTA ATLAS 3-0 PUEBLA, LÉTO 1999
ATLAS SE KVALIFIKUJE PŘÍMO DO LIGY
Ten Atlas opravdu začal psát…
jiný příběh.
3. ČERVEN 1999 FINÁLE TURNAJE
VENKOVNÍ ZÁPAD ATLAS VS. TOLUCA
Dokonale si pamatuji, jak byl stadion Jalisco plný.
Koukli jste se nahoru a tribuny se hýbaly, protože bylo narváno.
Lidé byli šťastní a plní naděje.
Konfrontovat dobrý tým, jako je Toluca,
který měl Cardozu v nejlepší formě,
bylo jako čelit býkovi.
Byli jsme malí.
Každý z nás začínal svou vlastní kariéru.
Šli jsme do toho naplno.
Mám husí kůži ze vzpomínek, jaké to bylo.
Kdo střílí? Zkouší to…
Cabuto… Cardozo!
Toluca dává gól!
Druhý gól v osmé minutě.
Hned v prvních minutách vedli 2:0
a lidi si mysleli, že prohrajeme.
Nechápavě jsme se na sebe podívali
s výrazem: „Co to je? Jsme doma.“
Centruje míč. Andrade střílí… Gól!
Má ho Osorno, teď Andrade.
Jared… gól!
Míč je v síti! Misionero Castillo!
Dali jsme do toho všechno.
Možná nám nikdo nefandil.
Bojovali jsme.
Aspoň jsem hrdý, že to můžu říct takhle.
La Volpe našel na hřišti spojence v Rafim Márquezovi,
i když byl velmi mladý.
Míč je ve vzduchu.
Hlavička a je to gól!
Rafa Márquez srovnává skóre!
TO BYLO FINÁLE!
Neměli jsme šanci,
protože Atlas nebyl ve finále
hodně dlouhou dobu.
A očividně dlouho nevyhrál mistrovství.
Takže jsme doufali
a chtěli ten šampionát vyhrát.
6. ČERVEN 1999 ZÁPAS MEZI TOLUCOU A ATLASEM
Toluca má slavnou fanouškovskou základnu,
Divokou mrchu,
což je vážně děsivé když tam stojíte.
Byl to divoký zápas.
Toluca nás v základní hrací době neporazila.
Mohli říct: „Šampionem může být kdokoli.“
Jeden bohužel prohraje.
Zápas se hrál až do vypršení základního času.
Šli jsme do prodloužení
a skončili u penaltového rozstřelu.
Taboada se rozbíhá.
Rozebíhá se i Chato. Střílí!
Gól!
Penaltový rozstřel ve finále v létě 1999 mezi Tolucou a Atlasem
byl jeden z nejdramatičtějších okamžiků v dějinách mexického fotbalu.
Než jsem kopal penaltu, přišel hráč Tolucy
a posmíval se mi,
abych se přestal soustředit.
Řekl mi:
„Nemáš koule. Mineš.“
Došlo k potyčce. Kdo je blízko, Daniel?
Stadion byl napjatý, výbušný,
tlačil na Márqueze.
Narozen v Zamoře, Michoacánu,
nováček z juniorského týmu Atlasu.
Rafa jde. Cristante je připraven.
Není moc daleko. Tři metry za míčem.
Rafa se rozebíhá, střílí…
Po vstřelení branky se otočím, podívám se na ně a udělám to gesto,
že mám, co říkal, že nemám.
Byla to remíza.
Přihrávají si míč v ohni, a pokud se netrefíte…
- Ne. - …prohrajete.
Všichni jsme byli smutní.
Vzácný pohled, La Volpe brečel.
Neuvěřitelné.
Bezpochyby jsem věděl, jaký tým Toluca měla.
Ale možná…
by bylo fajn být šampiony.
Nakonec pozvedla trofej Toluca.
Ale Atlas vyhrál něco mnohem důležitějšího než trofej.
Ten tým vyhrál uznání a respekt fanoušků.
ĎÁBLOVÉ!
Prohrát titul někdy bolí.
Ale v té době
to, co jsme udělali, bylo chvályhodné,
jak jsme to dělali, jakým způsobem,
a fakt, že na to lidi stále vzpomínají s radostí.
VÍCEMISTŘI - LÉTO 1999, 1. DIVIZE MEXICKÁ FOTBALOVÁ FEDERACE
V tu dobu byli v Mexiku hráči,
kteří vypadali, že mají všechno, aby se stali hvězdami,
ale kteří se cestou ztratili.
Rafa Márquez musel prolomit tabu
dobrého fotbalisty v juniorských týmech
a stát se skvělým fotbalistou
Mexického národního týmu
na nejvyšší možné úrovni.
Měli jsme hrát přátelské utkání s Ekvádorem na Aztéckém stadionu.
Bora Milutinovic byl tehdy ještě trenérem
a měl seznam, kde si vybral Márqueze z Atlasu.
Zavolali nám oběma, Césarovi Márquezovi a Rafaelovi Márquezovi.
Je to příběh, který vypráví každý.
Ale nakonec jsem hrál já.
A bylo to fakt sladký, víte?
Protože jsem vždycky snil o tom, hrát v dresu národního týmu,
zpívat hymnu.
Bylo to něco, na co nikdy nezapomenu,
protože v 17 jsem si nikdy nepředstavoval, že bych debutoval v seniorském týmu.
Přesně tak. Pan Bora mi dal šanci
být v seniorském týmu.
Byla to dobrá příležitost a doufám, že mi bude volat pořád.
COPA AMÉRICA - PARAGUAY 1999 MEXIKO VS. CHILE
Po tom hovoru nás vzali na Copa América
s Manolem Lapuentem.
Claudio a já jsme museli stínovat Marcela Salase a Zamorana,
dva velké útočníky své doby.
Zápas sledovali dva monačtí skauti,
protože tam byli, aby našli dalšího obránce, Chilana.
„Viděli jsme tě hrát a zajímá nás,
jestli bys měl zájem hrát za Monako.“
A já na to: „Monaco?“
Až když jsem přijel do Monaka, došlo mi:
„Je to jako pohádka.“
Rafovi Márquezovi je jedno,
jestli hraje záložníka nebo útočníka.
Tohle je první rozhovor s hráčem,
který nám vysvětluje, proč chtěl do Monaka.
Francouzský fotbal je světovým šampionem.
A v tomto šampionátu je Monako jedním z nejdůležitějších týmů.
Mexiku se nic nevyrovná.
Opustit své přátele, rodinu, tradice je těžké.
Přesun z jedné země do druhé
učit se cizí jazyk,
zvyknout si na francouzskou kulturu…
Ve fotbale tomu říkáme: „Jamaicónův syndrom“.
„Jo! Má vlastnosti na to, hrát v Evropě.“
Ale když odjede do Evropy,
vrátí se, protože volá:
„Je mi zima. Mám hlad. Chybí mi jídlo. Chybí mi kamarádi.
V Mexiku mě dobře platí. Proč být tady a trpět zimou v Evropě?“
Těžkosti budou vždycky.
Ale pokud máte silnou vítěznou mentalitu,
v Evropě uspějete.
Rafael Márquez získává míč a ve druhé minutě Monako otevírá skóre,
což se zdá logické, je to jeho první zápas.
Rafa byl připravený.
Rozbil formy a paradigmata mexického hráče.
Nikdy by se nevzdal.
I když jsem byl nový a neznal soutěž,
cítil jsem se pohodlně
při dělání útočných a obranných pohybů.
Konfrontoval jsem mnohem rychlejší a statnější chlapy,
a přesto jsem dokázal vyniknout.
Stali jsme se šampiony
a taky jsem mohl skončit
jako jeden z nejlepších obránců toho šampionátu, toho turnaje.
Začalo mě to bavit.
Taky jsem vydělával na můj věk spoustu peněz. Bylo mi 20.
Měl jsem nutkání.
Měl jsem honosná auta.
Koupil jsem si A3,
SLK,
pak Porsche, Ferrari, Maserati
a Mercedes.
A to bylo mé nutkání.
Z ničeho nic zavolá mámě
a řekne jí: „Budu se ženit.“
My na to : „Co se děje? Proč? S kým? Jak?“
Bylo mu 22, když se oženil.
„Víte? Budu si brát…“
Nevzpomínám si, jestli to byly tři nebo čtyři týdny.
„Všechno je připraveno. Musíte jen přijet a já se ožením.“
Myslím, že byl šťastný, když měl děti.
Myslím, že to byly šťastné časy.
Připraven.
Děje se to pořád. Sleduju videa na sociálních sítích
a říkám si: „To je můj táta.“
Pořád tomu nemůžu uvěřit.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest…
- Venku. - Raz, dva.
Běž!
- Na. - Jedna.
Myslím, že jedním z největších snů pro mnoho fotbalistů,
je reprezentovat svou zemi v národním týmu.
A pak hrát a reprezentovat svou zemi na mistrovství světa.
MISTROVSTVÍ SVĚTA VE FOTBALE KOREA A JAPONSKO 2002
Vše, co na mistrovství světa vidíte, je jiné a prožíváte to jinak.
Byl jsem nadšený, plný naděje.
Taky jsem věděl, že se mnou na mistrovství světa bude rodina…
Má sestra, máma, táta,
mě mohli doprovázet.
A Javier Aguirre
mi dal tu zodpovědnost být tam kapitánem.
Už točíte?
Točíte to, zvuk, všechno?
- Přesně. - Perfektní. Jste skvělý.
- Neupravujte to. - Ne.
Dobře, dík.
Rafa byl můj kapitán.
Měl emocionální rovnováhu,
což mu umožnilo mluvit se skupinou,
být stručný a být slyšet.
Pár fotbalistů se narodilo jako kapitáni.
Rafa Márquez se narodil jako kapitán.
Když jsem šel před touhle skupinou,
jako vůdce, mít tuto zodpovědnost,
zaprvé, jste hrdý
za reprezentaci vaší země a navíc za vedení týmu.
MEXIKO - CHORVATSKO
Ekvádor!
MEXIKO - EKVÁDOR
Itálie!
Mexiko!
Když jsme dorazili, měli jsme motivaci.
Ale také jsme si byli vědomi,
že naším dalším soupeřem mohou být…
Spojené státy.
Miluju USA, ale dnes se omlouvám!
Mexiko, vyhrajeme!
Na mistrovství světa máme nejlepší mexický fotbal.
To je to, co očekávám, vyhrát o dva góly 2:0.
Aby USA byly beznadějní.
Vyhrajeme 2:0.
Proti Američanům.
Myslím, že to nikdo neví,
ale já osobně soupeřím s USA,
protože to souvisí s rodinou,
což je pro mě velmi citlivé.
Ta kapitola v životě mého otce,
který trpěl odloučením od otce.
A opustil je, aby šel do USA.
Pokaždé, když se napil,
se mu vzpomínka na dědu vrátila.
A samozřejmě začal brečet. Vzpomínal.
A to, upřímně…
Myslím, že pro mě, mou sestru a mámu to bylo něco, čím jsme trpěli.
Ale byla tu zášť
ohledně jeho odchodu do USA.
Takže si spojuji USA s konfrontací s nimi,
a USA jsou světovou velmocí ve všech ostatních sportech.
Takže jestli jsme lepší ve fotbale, není důvod proti nim prohrát.
A to jsou
maličkosti, které nakonec dají něco dohromady.
ŠESTNÁCTIFINÁLE MEXIKO VS. USA
Měli jsme lepší způsob hry, lepší tým,
ale něco bylo proti nám.
Mexiko mohlo hodně ztratit.
Tak moc ztratit.
Když máte soupeře, který by se vám mohl vyrovnat nebo být méně schopný,
vždycky se uvolníte.
To se nám asi stalo.
MEXIKO - USA
To byl nejhorší scénář,
od začátku prohrávat,
protože to by je posílilo.
„Nemůžou nás porazit. Nemůžeme s nimi prohrát.
To nejde, ne s těmito chlapy.“
Učinil jsem emocionální volbu přejít čtyři hráče,
když jsme hráli s pěti. Necvičili jsme to.
Tehdy jsme ztratili kontrolu
a tým začal být zmatený.
Takže jsme ve druhé poločase začali být zoufalí,
snažící se vyrovnat skóre soupeře.
Někdy to nevyjde tak, jak chcete.
Někdy to hledáte,
snažíte se…
a nechápete, proč se to neděje.
MEXIKO - USA
DONOVAN 2 GÓLY VE 4 ZÁPASECH
Jak se vám to líbí? Jo!
Za stavu 2:0
jsme byli zoufalí vidět, čeho můžeme dosáhnout.
Nehráli jsme jako jeden.
Neměli jsme to, na čem jsme celé týdny pracovali.
Byl jsem zoufalý.
Ať už to byl Cobi Jones nebo kdokoli, kdo mi zkřížil cestu.
Byli jsme na tribuně, když se to stalo.
Řekla jsem: „Panebože, ani se ho nedotkl.
Měl mu aspoň rozbít obličej.“
Někdy to, co lidé žádají
je aspoň nějaká agrese,
aby aspoň zakopli,
aby se náš protivník aspoň cítil,
že jsme tam a bolí to.
Rozbili nás,
v Den otců donutili zaplatit nás.
USA!
Přijmeme to od jakéhokoli týmu, kromě Spojených států.
Je to národní ostuda.
Prohráli jsme!
A proti komu? To je to nejhorší!
Mějte se!
FRUSTRACE PORÁŽKA MEXICKÉ REPREZENTACE BOLÍ
Po návratu z mistrovství světa byl manžel byl trochu nemocný.
Byl na operaci. Měl nádor na žaludku,
ale nebyl vně. Byl zapouzdřený.
Operace dopadla dobře,
ale pak se vyskytly vnitřní komplikace.
A to ho začalo oslabovat.
Zranil jsem si koleno.
Tak jsem se rozhodl pro operaci v Mexiku, abych byl tátovi nablízku.
Přišel čas, kdy Monako řeklo, že se musím vrátit.
Nedali mi povolení zůstat tak dlouho.
Kdybych se nevrátil,
řekli, že zavedou drastická opatření, aby se tak stalo.
Ale přesně druhý den,
když jsem se chystal na letiště,
jsem se rozhodl, že tam nechci.
A samozřejmě, občas mám slzy v očích, jako teď.
MÁRQUEZ PROŽÍVÁ DEN SMUTKU
I když čas plyne,
i když roky plynou,
pořád to bolí.
A pořád mi chybí.
Během těch posledních týdnů,
pamatujete si nějaký rozhovor, co jste měl s tátou?
Ano, dokonce jsem mu tenkrát řekl,
ne že bych mu to slíbil,
ale řekl jsem mu, že budu ve skvělém týmu.
Mexiko evidentně tehdy fandilo Madridu kvůli Hugovi Sánchezovi.
A ano, řekl jsem mu,
i jako vtip „Hej…
Teď nemysli na odchod.
Pořád mě musíš vidět hrát za Real Madrid.“
A i když to bral jako vtip,
řekl: „To určitě zvládneš.
Ať už tu jsem, nebo ne,
vím, že ano.“
Teď se mi musí posmívat,
protože jsem šel k rivalům.
A jsem si jistý, že je hrdý na vše, čeho jsem dosáhl.
SPORTOVNÍ NOVINY
Současnost Barcelony se rýsuje pod třemi jmény:
Brazilský hráč Ronaldinho,
kterému Barcelona dala nabídku,
portugalský Quaresma, který už v Barceloně je,
a Márquez, kterého klub oficiálně představí v poledne.
Potřesení rukou má za následek mnoho setkání
a různé kombinace při navrhování Márquezovy smlouvy s Barcelonou.
Márquez, který hraje v Monaku od 1999,
si může užít prázdniny a vzít s sebou zemi, která začala fandit Barçe.
Mexický obránce,
který podepsal v Evropě na čtyři sezóny, chce zářit
po vzoru svého idolu, Huga Sáncheze.
Hugo Sánchez, jedna, první záběr, klapka.
Jet do Španělska a žít tam, kde jsem chtěl být a uspět,
se mi líbilo, protože tam chodí víc mexických hráčů.
A když jsem slyšel, že Rafa jde do Barcelony,
měl jsem z něj velkou radost.
Další Mexičan v jednom z největších klubů,
nejen ve Španělsku, ale v celé Evropě,
může pravděpodobně mít úspěšnou kariéru.
Barça je na jiné úrovni. Nedá se to srovnat.
Ano, Monako je solidní klub,
ale Barça je jiná liga.
Je těžké se přizpůsobit na hřišti i mimo něj.
Tady vidíte, jak na vás čeká 200 novinářů.
Jste v tisku. I v Mexiku se váš život změní.
V případě Márqueze, je známý jako „kaiser z Michoacánu“.
Je to muž, který se rád srovnává
se světovými hráči jako Beckenbauer.
Ale já myslel víc na to vytvořit vlastní příběh,
snažím se být nejlepší na své pozici,
chci být někým důležitým,
s tím, že jsem Mexičan.
A Mexiko bude vždycky stát za mnou.
Ten rok přišel i Ronaldinho.
Znal jsem Ronaldinhův vliv
na hřišti i mimo něj.
A moci říct, že Ronaldinho byl můj spoluhráč
znamenalo být ve skvělém týmu.
Přišli jsme s Rafou do Barcelony ve stejnou dobu.
A bylo to úžasné.
Přišli jsme včas, když se klubu nedařilo.
Dorazil, když na tom klub nebyl zrovna nejlépe,
ale díky týmové práci
byl důležitou součástí.
Pomohl nám to zvrátit.
Úroveň požadavků v Barçe a v tom konkrétním týmu byla vysoká.
Chcete-li hrát za Barcelonu, musíte projít výběrovým řízením.
Musíte být nejlepší na své pozici
nebo mezi těmi nejlepšími.
Byl to tým snů.
Nevím, jak to zvládli,
aby nás všechny svedli dohromady.
Přivítání, nebo tyhle dveře, které vám hráči otevřou,
je jako dík za vaši profesionalitu na každém tréninku.
Takže když vidí někoho, kdo je oddaný,
někoho, kdo se vážně snaží,
důvěra je pak zcela otevřená.
Byl obránce, který bojoval.
Jeho letecká zdatnost byla skvělá.
Jeden na jednoho neprohrával. Byl velmi agresivní.
S míčem a nohama byl vážně dobrý.
Měl techniku…
Rafa zasekl ze strany na stranu, čímž vás překvapil.
Kromě obrany útočil.
Rafa ze své pozice dával góly.
Hodně mi pomohl. Dobře jsme si rozuměli.
Jen letmým pohledem jsme věděli, co ten druhý udělá.
Často skóroval ze standartek.
Do rohu sítě! Gól!
Gól!
RAFA ZAJIŠ'TUJE FC BARCELONA VÝHRU
Když jsem hrál za Real Madrid, fandilo mu celé Mexiko.
Ale roky plynuly a Rafa se stal známým hráčem Barcelony.
Tak se v Mexiku stala spousta lidí fanoušky Barcelony.
Díky Rafovi.
Viděl jsem mexické fanoušky koukat na zápas Barcelony,
jen aby viděli, jak ten výjimečný hráč Atlasu
dál vzkvétá na nejvyšší možné úrovni.
A Barcelona se stala
mým domovem daleko od domova.
Byly
chvíle…
velmi důležité okamžiky v osobním životě.
V mém profesním životě samozřejmě platí, že byli nejlepší.
S Barcelonou jsem vyhrál všechno.
Nejtěžší zápas vzhledem k podmínkám hřiště…
Gól!
Márquez dává gól!
Jdeme si pro triumf!
Jdeme pro to vítězství!
Dostaneme ty tři body!
Zastavme ty výstřely!
Zavřeme La Ligu,
věnujme se sobě
a užívejme si tuhle nádhernou sezónu.
MISTŘI ŠPANĚLSKÉ LIGY 2004 - 2005
Na hřišti bylo vidět,
že kromě kvality jsme do západů přinášeli to,
že jsme byli parta přátel.
Zvládli to.
Barça vyhrála 18. ligový titul.
Konečný stav 0:1.
Fajn, tým si vedl dobře až do konce. Takže jsme šťastní.
Připraven na titul 17.?
Jsme pořád tady, na Rambla de Canaletas, kde se shromáždily tisíce fanoušků
na oslavu vítězství druhého titulu Barçy v řadě.
Nejlepší dárek, co jsem kdy dostal.
Teď finále Ligy mistrů čeká na ně.
Za pouhý týden se o slávu utkají s Arsenalem.
Sedmnáctého května 2006.
Saint-Denis, Francie, srdce Evropy.
Hrát v základní sestavě Barcelony
v zápase ve Francii,
být mistrem Evropy,
by ho odlišilo od ostatních mexických vrstevníků.
Vidět obrannou sestavu a dívat se, jak Rafa hraje…
Cítil jsem pocit bezpečí.
Člověk by řekl: „Super, máme Puyola. Máme Rafu.“
Stadion je dnes 17. května, plný. Tady je výkop…
Francouz hraje…
Rafa hrál důležitou roli
spolu s Puyolem,
která měla poznamenat Thierryho Henryho,
což tehdy bylo těžké.
Henry nám oběma dělal potíže.
Ale kdykoli mě Henry porazil, byl tam Rafa.
A když porazil Rafu, byl jsem tam já.
Odvedli jsme dobrou práci.
Přihrává dopředu.
Gól!
Parádní gól!
Parádní gól Barcelony!
Měl by být považován za jednoho z nejlepších v dějinách fotbalu
a mexickém fotbalu.
Pohár je tady!
Rafa Márquez dosáhl té nejvyšší úrovně
a byl na hřišti s mistry Evropy.
BARCELONA MISTŘI EVROPY 05-06
MISTŘI EVROPY
PRINC, KTERÝ SE STAL KRÁLEM
SKVĚLÁ HRA!
Možná to pro mě osobně nebylo dobré období,
protože jsme se s bývalou ženou rozvedli.
A měli jsme dvě děti.
Ten rozvod nebyl vůbec snadný.
RAFAELLA MÁRQUÉZOVÁ DCERA RAFY MÁRQUEZE
Když mi byly asi dva roky, moji rodiče se rozvedli.
A bylo to těžké,
když ho jako malé dítě sledujete v telce
nebo chcete být s ním, když vždycky pracoval.
Ale je to skvělý táta.
Ano, bylo to těžké,
protože se to překrývalo s finále šampionů
a nadcházejícím mistrovstvím světa.
MISTROVSTVÍ SVĚTA NĚMECKO 2006
Pojďme pozdravit. Ahoj!
Tohle je párty! Do toho, Německo!
Ať žije Mexiko!
Na mistrovství světa s trenérem,
kterým byl tehdy Ricardo La Volpe,
s hráči, se kterými jsem si dokonale rozuměl…
Cítil jsem, že jsem tu ve své nejlepší fotbalové formě, fyzicky, psychicky.
Měl jsem sebevědomí, protože jsem vyhrál Ligu mistrů.
Ta skupina opravdu byla
jednou z nejlepších pro národní tým.
Nepochybně jsme měli všechno. Byl to skvělý tým.
Mělo to své tajemství.
La Volpe se dal dohromady s hráči, které znal, které stvořil a rozvinul,
kteří chápali jeho filozofii.
A samozřejmě mezi nimi byl i Rafael Márquez.
Je to překvapivý tým pro mistrovství světa.
Ale já nebyl Rafa Márquez, kterého La Volpe znal v Atlasu.
Já byl ten, kterému věřil,
kterého za nic nepokáral,
protože jsem přišel s řešením.
A pro mě byl oporou skupiny, vůdce.
V týmu jsou různá vedení. A Rafovo nebylo založeno na křičení.
Šlo o to vyniknout svými vlastnostmi, postojem, skvělou technikou.
Především byl evropským šampionem s Barcelonou.
Jeho hra na mistrovství světa
je nejlepší verze Rafy Márqueze.
Jo.
Mistrovství světa jsem si užil nejvíc.
Výsledky nám byly nakloněny a kvalifikovali jsme se do dalšího kola.
My vyhrajeme, tenhle gang vyhraje.
Nic se neděje, Argentina domu pojede…
Jel jsem do Argentiny, abych se na to připravil.
Sledoval jsem trenéry.
Samozřejmě jsem znal jejich systém.
Jediná páka, kterou můžeme mít je, že je pořád sledujeme.
Oni na mexický fotbal nekoukají.
Argentina!
Byla to jedna z těch nocí,
kdy se mexický fotbal může změnit
a jít jinou cestou.
Mohl by udělat ten krok, který mu je tak dlouho upírán.
ŠESTNÁCTIFINÁLE MEXIKO VS. ARGENTINA
Když jsme šli na hřiště,
během prvních minut, Argentina nevěděla, kde jsme.
Pečlivě jsme je analyzovali.
Měli jsme něco velmi dobrého, což byly standartky.
Pak přišel přímý kop, který jsem kopal já.
A Pavel to kopl na mě. Hlavičkoval jsem a Rafa…
Byl jsem prakticky sám před bránou a…
MEXIKO - ARGENTINA
A Argentina byla zmatená.
Nevěděli, co se na hřišti dělo.
A po gólu Rafy Márqueze
nás něco přimělo přemýšlet,
že by tenhle tým mohl konečně na mistrovství světa postoupit
a jít dál, kam se nikdo neodvážil jít, na mistrovství mimo domov.
To se bohužel nestalo.
Za pár minut Argentina vyrovnala vlastním gólem.
MEXIKO - ARGENTINA
Ty idiote!
Dali jsme do toho vše.
Mysleli jsme, že jsme lepší než soupeř.
Ale později to byla skvělá hra,
tah génia.
MEXIKO - ARGENTINA
Skoro, ale vyhrajeme na příštím mistrovství světa.
Fajn, ten zápas jsme nevyhráli. Když nedáte gól…
Mexiko bylo lepší… zdaleka.
Smutný, zklamaný.
Myslel jsem, že to bude mistrovství, kde bychom dosáhli vytouženého pátého zápasu.
Měla jsem chuť se na chvíli odpojit,
protože jsem procházel smutnými emocemi.
Být ponořený tolik dní od Ligy…
Ten tlak…
Taky jsem chtěl odstup
a užít si trochu času mimo.
Rozhovor s Jaydy, první záběr.
JAYDY MICHELOVÁ MODELKA A MANŽELKA RAFY MÁRQUEZE
Ticho.
Jsem Jaydy Michelová.
Narodila jsem se v Mexiku
matce Američance a už několik let žiji ve Španělsku.
Žila jsem v Madridu. On žil tady, v Barceloně.
A to byla doba, kdy Barça vyhrávala vše.
Pamatuju, že to pro mě byla novinka.
Řekl: „Vyhráli jsme šampionát.“ A já…
Vůbec mi nedocházelo,
jak velké bylo vyhrát turnaj mistrů.
Požadavek Barcelony je, že musíte být na skvělé úrovni,
protože každý rok přivádějí ty nejlepší z nejlepších,
aby se ještě zlepšila.
Tým byl znovu restrukturalizován
a Rijkaard už nebyl hlavním trenérem.
Příležitost dostal Guardiola.
Chápu, jestli o mě pochybují.
Myslím, že za měsíc
za pár měsíců,
tyto pochybnosti zmizí. Budou pochybovat míň,
protože jsem připraven.
Od té chvíle mluvil s každým z nás,
abychom se naučili, co jsme chtěli.
Ptal se: „Co chceš dělat?
Chceš zůstat? Chceš jít?“
Řekl jsem: „Chci zůstat.
Chci tu být. Myslím, že je to dobrá příležitost.“
Řekl mi: „Dobře.
Ale pod podmínkou, že přestaneš jezdit do Madridu.“
Já na to: „Cože?“
VÍC NEŽ KLUB
Tak jsem řekl: „V pohodě. Tak nepojedu.“
Řekl: „Spoléhám na tebe, protože jsem velkým fanouškem výkopu La Volpa.
Byl jsi s ním. Chci, abys mi to vysvětlil a řekl mi o tom.“
A to byl začátek velmi dobrého vztahu.
Bylo to těžké, protože jsme se skoro neviděli.
Zvažovala jsem to.
Vztah s ním může být něco, co bych chtěla zažít.
Řekl jsem jí: „Zakázali mi jezdit do Madridu.
Takže teď budeš muset přijet ty.“
Nakonec to vzal tak, jak to je,
protože profesionálně
mě ty výlety někdy fyzicky unavily.
Dobrý večer všem.
Vítejte na jednom z nejkrásnějších stadionů, barcelonském Camp Nou.
Dnes je tu 96 000 lidí
kvůli tomu, co slibuje, že bude vzrušující semifinále Ligy mistrů.
…Márquez bude dva měsíce mimo,
po prasknutí menisku levého kolena.
Ztratit Rafu je bezpochyby nejhorší zpráva dne.
Do konce sezóny je mimo.
Rafa je pro nás velmi důležitý člověk, ale tohle nás posílí.
Přišly nejdůležitější zápasy a on…
pro nás byl klíčový.
Když se zranil…
byl chudák tak smutný. Brzy jsme zjistili, že si nezahraje finále.
Navíc byl kamarád.
Bohužel propásl to nejlepší.
Makal celý rok.
Byli jsme ve finále poháru, finále šampionátu.
Výsledek byl prakticky předpovězený.
Bylo to 2:6…
Ano, skoro nejlepší dva měsíce, abych to všechno zabalil.
- Bavilo mě hrát. - Ano.
Moc se mi líbilo, co jsme dělali…
Přijít o tohle a ty důležité okamžiky,
ano, bylo to velmi smutné.
V týmech na úrovni Barcelony, když na chvíli znepozorníte,
zmeškáte pár zápasů,
když se zraníte, budete po návratu nahrazeni.
Po zranění došlo k naprosté změně v trenérském štábu,
v tomto případě Guardiola.
Tak mě vynechal.
Necítil jsem se tak důležitý jako předtím.
Nebyl jsem ani na lavičce. Poslali mě na tribunu.
Myslíte, že existují hráči, včetně vás,
kteří musí ve zbývajících měsících soutěže ustoupit kvůli špatnému výkonu?
Chci se zeptat, jestli je tým ohromen
Piquého evolucí.
Tolik mu důvěřují,
že se dokonce zapojil do útoku, jak jsme nedávno viděli.
Byl ke mně velmi upřímný. Řekl: „Víš co?
Nic proti tobě nemám.
Nejde o tvou disciplínu. Trénuješ dobře. Myslím, že jsi dobrý.
Ale prostě víc věřím někomu jinému.“
Myslím, že jeho prioritou jsou hráči.
A já jsem ambiciózní.
Chci dál hrát a nechci být na lavičce
nebo na tribuně.
Chci všem poděkovat
a jednoduše říct „Na shledanou“.
Určitě se do Barcelony a do této instituce vrátím.
Moc vám děkuju.
Nevím, jestli to můžete říct, ale víte, kam jdete,
nebo nám můžete říct, kam jdete?
NEW YORK 2010
A radši bych trochu snížil svou úroveň
a byl trochu uvolněnější
po těch sedmi letech v Barceloně.
Byl ve fázi kariéry,
kde se mohl víc rozhodovat z finančních než sportovních důvodů.
Nikdy jsem si nemyslel, že ta relaxace, s mou soutěživou mentalitou,
by mě zklamala.
Nechodil jsem trénovat šťastný.
Byl jsem frustrovaný. Naštvaný. Odcházel jsem naštvaný.
Ani v USA mě moc nemilovali.
Všude, kam jsem šel, mě očividně nenáviděli nejvíc proto,
že jsem kapitánem mexické reprezentace.
A strávil dlouhou dobu přemýšlením, co dělat.
Nakonec…
Rafovo dobrodružství v New Yorku s Red Bulls
přineslo víc smutku než slávy.
Špatně jsem se rozhodl jít do MLS místo do Juventusu,
což mohl být jiný příběh.
Ale došlo mi, že mám tu možnost
soutěžit na vysoké úrovni.
Když jsme přijeli do Leónu,
ta změna pro něj byla velká,
co se týká infrastruktury.
Ale myslím, že díky tomu
znovu ukázal svůj charakter
a vrátil se do role vůdce,
byl silný a dokázal, že chce vyhrát.
Mexičtí fanoušci rádi viděli
Rafu Márqueze na hřišti.
Byl to luxus
a poklona za jeho velkou kariéru.
Rafa Márquez je poprvé v kariéře, v životě,
mexickým fotbalovým šampionem.
León je šampiónem mexického fotbalu!
LEÓN JE MISTR MX LIGY ZAHAJOVACÍ TURNAJ 2013
Byl mistrem Francie s Monakem.
Samozřejmě byl několikrát šampionem s Barcelonou.
A vrátil se k mexickému fotbalu,
aby se stal šampionem s Leónem.
Raz, dva, tři.
Vyhrát dvakrát šampionát s Leónem
mě zase přimělo si fotbal užívat
a očividně se potvrdilo,
že jsem tu pořád kvůli důležitým věcem.
Jedna z největších věcí, které jsem si dlužil,
bylo napsat dějiny s nároďákem na mistrovství světa
a postoupit z osmifinále.
MISTROVSTVÍ SVĚTA BRAZÍLIE 2014
Mexiko!
Byl to velmi dobrý tým.
Byli tam kvalitní muži, schopni mít tento nápad nebo model hry.
Už není co dodat. Už to začalo.
Teď to musíme dokázat.
Kamarádství, obětování se, to úsilí, mazanost…
Musíme do toho dát všechno. Jedeme!
Jedeme!
Všichni spolu!
Bůh nás ochraňuj. Vydejte se.
Raz, dva, tři, Mexiko, jedeme!
Přijeli jsme sebevědomě,
protože hrát proti Brazílii s hráči, které měli,
a vyrovnat ten zápas, nám dodalo sebevědomí,
zvlášť když jsme porazili Chorvatsko.
MEXIKO - CHORVATSKO
Když dal gól,
otočil se
a šel to s námi oslavit.
Udělal tohle gesto a vzhlédl.
A já řekl: „To je pro mě.“
Další je Nizozemsko! Stylem, jakým Mexiko hrálo, to vyhrajeme.
Jsem šťastná. Jedeme do Fortalezy.
Ve Fortaleze vyhrajeme.
Mexiko!
Proti Nizozemsku, jsme řekli:
„Jsou nepříjemní, komplikovaní.
Ale s takovými protivníky může Mexiko růst,
můžeme zahrát dobrý zápas a překvapit.“
Vypadal pozitivně. Vím, že se těšil.
A jako kapitán musel ostatní povzbudit.
Takže pokud by nepřinesl ten nápad, pocit,
bylo by těžké to promítnout a předat svým spoluhráčům.
Co musíme udělat, abychom postoupili,
nebo zůstaneme pozadu jako vždycky?
V mém případě chci víc.
Dnes si musíme jít pro víc.
Musíme být jiní.
Musíme být vítězové, šampioni, hoši.
- Dáme do toho všechno! - Jedeme!
ŠESTNÁCTIFINÁLE MEXIKO VS. NIZOZEMSKO
„Teď je to na nás.
Tentokrát jsme blíž tomu, co všichni chceme,
což je přesun do pátého zápasu.“
A vypadali jsme sebejistě.
MEXIKO - NIZOZEMSKO
A pak jsme ztratili koncentraci, úsilí.
Přestali jsme věřit.
V tu chvíli se náš soupeř probudil.
Dokud nevyrovnali a tehdy se objevily pochybnosti.
Vrátila se ta myšlenka, že bychom v těchto situacích mohli zůstat,
že se to stane znovu.
Dál už to všichni známe.
Prý jsem se Robbena dotkl.
Ale všichni známe všechna jeho gesta
z toho lehkého doteku a nakonec to byla penalta.
V mých očích to penalta nebyla.
„Ale ne,“ řekla jsem. „Ne, to není penalta, ubožáku.“
Psal se rok 2014,
29. června.
Velké brazilské slunce,
jejich tváře byly jako sníh,
požehnaný národní tým,
to nemůže být pravda.
Piojo je vedl
přímo do finále.
- Nebyla to penalta. - Nebyla to penalta.
- To není penalta. - Nebyla to penalta.
To nebyla penalta!
Publikum se přidalo,
v tom potlesku,
zatracený Holanďan, vyřadili nás z mistrovství světa.
S jejich předstíranými penaltami a přirozenou zlobou.
Robben skvělý herec je,
rozhodčí zase slepcem je.
Naše skvělé výkony byly anulovány podfukem.
Jen připomínám, že to nebyla penalta.
MEXIKO SE NECHALO OKRÁST
Stalo se to v těch... rozhodujících chvílích.
Nejlepší hráči jsou tam…
kde musí být.
V jednu chvíli si pomyslela, že to bylo jeho poslední mistrovství světa
a že možná…
Bylo smutné takhle skončit.
Ale život je plný překvapení.
Když děláte věci správně, dáte do toho všechno,
možná vás překvapí.
Možná mě zná spousta lidí jako Rafu Márqueze, hráče,
muže s tímhle profilem, s tou vážnou tváří,
který je vždycky kapitánem,
jde příkladem,
je vůdcem, který jim vynadá,
ale jsem někým jiným.
Jsem zábavný, veselý, vtipný.
Umím vyprávět vtipy. Jsem někdo úplně jiný.
Řekněte mi vtip.
Ne, musím přinést svůj tahák, abych ho viděl.
Překvapíme děti nadace Rafy Márqueze.
A já jsem oblečený jako Batman!
Mým úkolem je bránit svět.
To je Rafa.
Zachraňovat ty v nouzi.
Abych zachránil Atlas.
To by bylo těžké.
Na procházce s rodinou.
Vy tři tam vzadu, vy tři.
Dej mi to.
Přijeli jsme do Tlaquepaque.
Tlaquepaque pro mě hodně znamená. Je odsud můj otec
a strávil jsem tu v dětství šťastné chvíle.
Chtěl jsem, aby to věděla moje rodina, moje děti.
Bylo to den předtím,
než přišla ta hrozná zpráva.
9. SRPEN 2017
Byl jsem předvolán státním zastupitelstvím.
Říkali: „Volali z Mexico City,
protože s vámi chce mluvit generální prokurátor.
Ale musíte jít.“
Řekl jsem: „O co jde?“
A oni na to: „To vám nemůžeme říci,
ale radíme vám, abyste šel.“
Středa 9. srpna 2017.
Asi si nezapamatujeme datum, ale den ano.
Snadno se to řekne,
ale dnes je den, kdy vláda USA
obvinila dva mexické idoly,
dva oblíbené mexické idoly,
jednoho ze sportu, druhého z hudby,
konkrétně americké ministerstvo financí
z praní špinavých peněz pro drogové kartely.
Začaly se objevovat tweety
a americká média říkala, že někdo velmi důležitý
byl umístěn na seznam OFAC,
což je černá listina, na kterou americká vláda
uvádí teroristické agenty
a lidi, kteří mají vazby na pašování drog.
Raúl Flores je známý jako „Strýc“.
A dlouho si ho nikdo nevšímal,
ale před třemi týdny byl zatčen v Jaliscu.
DEA a ministerstvo financí
identifikovali 64letého Raúla Florese
jako vůdce zločinecké skupiny Flores.
Je obviněn z obchodu s drogami a praní špinavých peněz.
Mému otci a mně volal Rafa,
abychom za ním dorazili
nebo se s ním někde setkali
a promluvili si o tom novém problému,
který právě vyšel najevo.
V tom vyšetřovacím spisu
nakreslili mapu všech zúčastněných.
Ať vás k této postavě přiblížilo cokoli,
byl jste vyšetřován.
Byla to tvrdá rána pro jeho image jako jednotlivce,
protože je to velká zpráva.
„Rafa Márquez spojen s penězi z pašování drog.“
Zdá se, že Rafa Márquez a Julión mají vážné potíže.
Mohlo by z toho být až vězení v obou jurisdikcích,
jak v USA, tak v Mexiku.
Zařazení na seznam znamená, aspoň na chvíli,
jeho finanční smrt.
Šli jsme ho bránit, oblékl si dres, protože tohle byl jeho životní zápas.
Klinika Prosport & Health
je jednou ze společností nahlášených ministerstvem financí USA,
kvůli údajným vazbám na členy zločineckého gangu Raúla Florese.
Tahle klinika ve čtvrti Minerva v Guadalajaře podniká už tři roky.
Majiteli jsou fotbalisté Rafael Márquez a Luis Fossati,
který pracovali jako lékař Chivas Guadalajary.
Zpráva vyšla 8. srpna 2017.
A 9. srpna přestala chodit polovina pacientů.
Ten den jsem šel trénovat a Rafa nešel.
Volal jsem mu: „Co je? Jsi v pořádku? Kde jsi?“
Nekomunikoval.
Dnes několik zpravodajských serverů
upozornilo, že jsem předmětem vyšetřování
ministerstva financí USA.
Co se toho týká, kategoricky popírám jakékoli propojení
s takovou organizací
a s uvedením faktů v četných novinových článcích.
Museli jsme to uklidit.
Museli jsme veřejně vysvětlit,
že ne všichni, kdo jsou obviněni, jsou vinni.
Mexická společnost je proslulá pašováním drog.
Společnost žije s pašováním drog,
s vlastní kulturou.
Takže pašeráci drog mají tolik chapadel,
že se dostanou na mnoho míst, v mnoha případech
a samozřejmě do mnoha podniků.
V Guadalajaře, ve společnosti, nikdy nevíte, s kým máte tu čest.
Nikdy nevíte, s kým jste se spřátelil.
Někteří se vydávají za obchodníky,
ostatní za jejich přátele
a stýkají se s vyšší společností, vládou.
Ale v jakém kontextu znáte Raúla Florese?
Jako kamaráda.
Byl součástí skupiny, se kterou jsem si v Guadalajaře rozuměl.
Ale mluvíme o synovi Raúla Florese, že?
Ano.
- Protože jste byli propojeni… - Otcem, přesně tak.
Proč?
Protože byl hlavním…
v tom vyšetřování.
Všechno to vzniklo kvůli nákupu
nemovitosti, kterou jsem získal.
Co to bylo?
Pozemek.
- V Guadalajaře? - Jo, v Guadalajaře.
Mnoho nemovitostí v nové oblasti Guadalajary
patřilo jisté veřejné osobnosti.
- Které veřejné osobnosti? - Caru Quinterovi.
Byla to skvělá příležitost koupit pozemek
a bohužel patřil této osobě.
Ta mediální smršť
vyvolala pochybnosti, zda jeho odkaz zůstane nedotčen.
Dnes mexická fotbalová federace a MX League
uznali kariérní dráhu Rafy Márqueze
a tvrdí, že věří, že se situace s úřady uklidní,
čemuž poskytnou jejich plnou podporu.
Po dnešní události Rafa Márquez už nikdy nebude
kapitánem mexické reprezentace.
Je to velmi složité.
Už teď byl inspirací spíš v šatně než na hřišti.
Federace…
Nakonec je federace soukromá instituce.
Soukromá společnost,
s ekonomickými zájmy, bez kterých by nepřežila.
Takže jste na křižovatce mezi podporou hráče,
protože chcete, ale kvůli těmhle značkám to nejde.
SPONZOŘI SE K MÁRQUEZOVI OTÁČÍ ZÁDY
Jeho sponzoři, a to byl stále aktivním hráčem,
zrušili smlouvy, jmenovitě Nike, Gillette…
což byly pro fotbalistu jeho kategorie důležité zdroje.
Byla to brutální rána jeho image.
V jednu chvíli jste hrdina a pak nejhorší zločinec.
A to vás zasáhne.
Žil jsem v nespravedlivé temnotě.
Vydržel jsem asi měsíc zavřený doma.
A pak vás mysl začne požírat zevnitř.
Pohlcuje vaše myšlenky.
„Co když se stane to nebo ono? Co si pomyslí?“
Zamkla jsem se na záchodě a brečela.
A myslím, že je to pochopitelné, ne?
Cítíte se tak, protože cítíte…
Prostě nevíte, co se stane.
Tolik toho ztratil.
Ztratil přátelství. Přišel o všechno.
Díky bohu, že tam byl Leonardo,
který se právě narodil a byl to on…
Kdo nám přinesl radost.
Motivoval nás. Byl důvodem, proč jsem ráno vstal.
Co dělá táta, zlato?
Bravo!
Výborně!
Až jednou jsem své ženě řekl: „Víš co?
Není důvod být pořád doma.
Musíme ven. Pojďme na večeři.“
Šli jsme do mé oblíbené restaurace v Guadalajaře.
Dle očekávání se na nás všichni začali otáčet.
Zírali, zatímco jsme se snažili
užít si pěkné chvíle,
užít si dobrou večeři jako vždycky.
A když jsem požádal o účtenku…
hned řekli: „Ne, nic neplatíte.
Muž u tamtoho stolu už to zaplatil.
A ten muž u toho stolu…
A muž u toho druhého stolu vám koupí pití.“
A majitel
té restaurace řekl:
„Tohle je váš dům. Jste vždy vítáni.
Vždycky to bude váš dům a nebudete muset zaplatit ani cent.“
A tohle všechno
mě dojímá, protože nakonec vám lidé věří.
Všechno, co jste dělal, ta tvrdá práce,
všechny vaše boje,
stálo to za to a lidé vám věří.
Navzdory všemu,
věděli, že jste v takové situaci nevinný.
Nakonec…
musíte pokračovat.
A musíte vědět, že je to dočasné.
V hloubi duše jsem vždycky věděla, že to bylo dočasné.
Mistrovství světa se dramaticky blížilo.
Márquez byl stále vůdcem týmu.
Pořád byl pravou rukou trenéra Juana Carlose Osoria.
Nevěděli jsme, zda bude ještě někdy hrát
nebo jestli náš kapitán tentokrát odejde do důchodu
zadním vchodem.
Věděli jsme, že Márquez…
si zasloužil šanci hrát páté mistrovství světa.
Chci se zeptat na případ Rafy Márqueze.
Poslední půlrok si říkáme, jestli Rafa na pátém mistrovství bude.
Mluvil jste s ním v týdnu?
Je jasné, že to vyjádřil,
a je vidět, že chce národnímu týmu pomoct.
Věříme a doufáme, jako všichni, že se rozhodne
podle toho, co může týmu nabídnout na hřišti.
Osm záložníků:
Jesús Molina,
Rafael Márquez,
Andrés Guardado…
Jsme na seznamu.
Jedeme.
MISTROVSTVÍ SVĚTA VE FOTBALE RUSKO 2018
STŘÍDÁNÍ - 18 GUARDADO
4 MÁRQUEZ
Věděl jsem, že se to jednou vyřeší.
A mohl jsem odejít do důchodu po posledním mistrovství světa.
Nikdy jsem nepral peníze. S kartely jsem nikdy neměl nic společného.
Musel jsem dokázat,
dokument za dokumentem, korunu po koruně,
peníze, které přišly a odešly,
odkud přišly, kam šly.
A nakonec mi tahle kancelář prostě poslala dopis,
že vyšetřování skončilo a že jsem nevinný.
A bylo jasné, že jsem nic neudělal.
Mexické ministerstvo financí, finanční zpravodajská jednotka
stáhla fotbalistu Rafaela Márqueze ze seznamu zablokovaných osob.
V září 2021, po pandemii,
jsme prostou aktualizací stránky OFAC zjistili,
že jeho jméno bylo ze seznamu staženo.
A to bylo všechno.
A nevyvolalo to stejný povyk.
Nezaznamenalo to stejnou pozornost médií, jako když to začalo.
Dobré zprávy nevydělávají tolik
jako prasknutí špatné zprávy, že?
Márquez!
Mohl jsem se rozloučit s mým milovaným klubem
na stadionu Jalisco.
Mexický fotbal se klaní své historické postavě.
Tenhle muž je legenda,
nejen v historii Atlasu, ale v dějinách mexického fotbalu.
Mexický fotbalový idol.
Víc než to, že se jednalo o temnou situaci,
to musíme brát jako velkou lekci
a velkou životní zkušenost.
Nejlepší rada, kterou mi táta dal,
bylo nedělat věci napůl.
Když něco děláš, dělej to pořádně.
A teď jako trenér
se snažím hráče každý den přesvědčovat,
aby dělali maximum, vymáčkli ze sebe to nejlepší,
chopili se příležitosti
a samozřejmě trénovali profesionalitu, disciplínu,
tvrdě pracovali, obětovali…
A já tomu prostě říkám „přístup“.
Umím být na všechny milý.
Umím sedět tiše v koutě.
Možná nevypadám násilně nebo jako kopající obr,
ale když jsem na hřišti, vyhrávám.
A když nevyhraju, vyhraju.
A i když prohraju, vyhraju.
Byl to jeden z nejlepších hráčů, co kdy ve fotbale byl.
Celý život byl vůdcem.
Víc než spoluhráč, bratr, jak si říkáme.
Rafa je velikán.
Ať udělá cokoli, udělá to správně a pořádně.
Vzkaz, který Rafa vždy předával a já chtěl vždy předat je,
že Mexičané by měli pracovat jako tým,
protože jsme dokázali, že máme kvalitu, talent,
a že můžeme být stejně dobří, nebo dokonce lepší,
než nejlepší fotbalisté světa.
A Rafa je samozřejmě jedním z nich.
Změňte směr. To je ono.
Ukaž mi to!
Síla vůle,
odhodlání,
přesvědčení,
hierarchie, to je ono.
Kdykoli promluví,
všichni poslouchají.
Je to kapitán.
- Rafa Márquez. - Bravo!
To bylo hezké.
Rafo, nějaká poslední slova?
Poslyšte, řeknu vám vtip, abych to dokončil.
Víte,
jak volá kovboj na svou dceru?
Jak?
Juhú! Jdeme!
Jak vidíte Rafu dnes? Kam to dotáhne?
Věřím, že je předurčen být trenérem Mexika
a doufám, že pak se může dostat do pátého zápasu a dál.
Myslím, že má všechno.
Mexiko jednou vyhraje mistrovství světa, které tak chtějí.
Ať udělá cokoli, tak pořádně a ve velkém.
Třeba trénovat Barçu nebo mexickou reprezentaci, až přijde čas.
Ať Rafa chce udělat cokoli, udělá to.
Posílám pusu, zlato!
Opatruj se.
Mám tě rád.
Překlad titulků: Rudolf Havlík