Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Joan Laporta och Barcelonas ledning
har utsett Rafael Márquez till tränare för Barcelona Atlètic,
tidigare kallat Barcelona B.
Barcelonas ordförande har fullt förtroende för Márquez.
Laporta garanterar att Márquez har visat sig mer än kapabel
att hjälpa ungdomslagets spelare få en komplett utbildning
och avancera till Barcelonas A-lag.
JOHAN CRUYFF-STADION
Med sin fotbollsexpertis ska Marquéz hjälpa Barcelonas ungdomslag
att bygga konkurrenskraftigt spelarmaterial underifrån.
Min första fråga skulle bli:
"Vad betyder fotboll för Rafael Marquéz?"
Vad fotbollen betyder för mig? Allt.
Nu ger vi allt!
Det händer en gång i livet.
-Han hade oslagbara meriter. -Och det är ingen liten bedrift.
Vi pratar om en av Mexikos största spelare på den internationella arenan.
Han har skrivit historia med landslaget.
Tanken på att jag skulle få spela med Rafa gjorde mig lycklig.
Han blev en av fotbollens allra bästa spelare nånsin.
En blick räckte för att veta vad den andre tänkte.
Guds hand har vidrört honom.
Han är en skicklig ledare. Han spelade i världens bästa lag.
Han är en av dem som förändras mest som person när han är på eller av plan.
Det var svårt att spela mot honom.
Helt ärligt föredrog jag att spela där han inte var.
Toppspelare är alltid…
…där de ska vara.
USA:s finansdepartements avdelning för kontroll av utländska tillgångar
har lagt ett nytt namn till listan över frontmän för drogkarteller:
Den mexikanska spelaren med flest internationella titlar nånsin,
Rafael Márquez Álvarez.
På listan fanns droghandlaren Raúl Flores, men det största namnet var Rafael Márquez.
Ena sekunden är man en hjälte, i nästa är man en hemsk brottsling.
Och Rafa var förkrossad.
Mediestormen väckte tvivel
om hans livsgärning skulle klara sig oskadd.
Jag står nu inför min svåraste match.
Jag ska försöka reda ut det här så fort som möjligt,
och vara den Rafa Márquez ni alla känner.
Två!
Fyra!
Två och sex! Låt dem inte kontra nu!
Nu är jag tränare för Barça Atlètic.
Mitt främsta mål med det här laget är att hjälpa spelarna utvecklas,
så de kan ta plats i A-laget.
De med störst potential kommer att lyckas.
Med mina erfarenheter som professionell fotbollsspelare
försöker jag hjälpa dem
samtidigt som jag försöker vara en fadersfigur för dem.
Det får mig att minnas min pappa som också var tränare.
Han skulle säkert vara stolt över den nya fas jag går in i.
Det här är en stor möjlighet för mig.
Intervju två, Rafa, tagning ett.
F.D. FOTBOLLSSPELARE, TRÄNARE BARCELONA ATLÈTIC
Okej, Rafa. Berätta om vem din pappa var.
-Bara så där? -Ja.
Okej, min pappa…
Han föddes i Tlaquepaque, Jalisco, nära Guadalajara.
KLASS OCH ERFARENHET I FRESEROS BACKLINJE
Ur tidningsurklipp kan jag utläsa att jag är mycket lik honom.
Det är slående hur lik jag är min pappa rent fysiskt.
DET BÄSTA ARTILLERIET - MUREN
Samma gäller spelet. Han hade full bollkontroll,
spelade med huvudet högt och hade en elegant spelstil
samtidigt som han kunde vara mycket tuff.
Han tog sig ända till klubben Oro Jalisco, en klubb som inte längre finns.
Han spelade i lag i andradivisionen som Iraputo, San Luis och Morelia.
Sen kom han till Zamora, och de släppte honom aldrig igen.
ZAMORA MEXIKO
När Rafa föddes spelade min make fortfarande för Zamora.
Efter spelarkarriären blev han tränare i den kommunala fotbollsskolan
när professor Carlos Sebille Rinaldi bad honom.
RAFA MÁRQUEZ MAMMA
Han var skolans grundare och hade själv spelat för Atlas.
Han erbjöd honom en plats som tränare.
CARLOS SEBILLE RINALDIS KOMMUNALA FOTBOLLSSKOLA I ZAMORA
Rafas pappa och Carlos Sebille delade kärleken till fotbollen.
VÄRD OCH KRÖNIKÖR, ZAMORA RADIO
De började utveckla talanger, och det är då han tar med Rafa
för att han ska börja på skolan.
Min pappa betydde allt för mig.
Han var pappan som lärde mig spela fotboll.
Jag hade en vision av att jag skulle bli som pappa,
för han var också mittback.
Min dröm var att bli som han.
Säg hur ni känner.
Bra, jättebra!
-Gör ert bästa för ni måste vinna. -Vi kommer att vinna.
-Vi vinner. -Vi ska vinna.
-Vi ska försvara oss bra. -Två, tre…
Vi ska spela! Vi ska vinna! Vi ska segra!
Michoacán! Michoacán! Heja, heja, heja!
Vi spelade några nationella turneringar organiserade av utbildningsministeriet
i Zamoras klubbfärger.
Halvvägs genom skolåret säger de:
"Vi vill ha dig i Michoacáns lag."
Det var en fråga som måste tas upp med min skola.
Mamma följde med för att be om 15 dar ledigt för turneringen.
Rektorn sa nej, han tänkte inte tillåta det.
"Det är bäst Rafael glömmer fotbollen. Det leder ingenstans."
Min make och jag såg på varandra, och min make sa:
"Jaha, men han har vår tillåtelse."
Jag blev förstås utkastad från skolan.
Hur som helst, väl där var jag en av de bästa.
Vi nådde semifinalen. Det var en härlig upplevelse.
Jag skulle vilja träffa den där rektorn och säga:
"Tack för ditt värdelösa råd. Fotbollen har gett mig allt jag har."
Giuliano!
För en plats i ett lag som Barcelona
krävs att spelaren har både talang och kvalitet.
Men jag tror att turen också spelar in,
för man måste vara på rätt plats vid rätt tid.
Jag tror att ödet avgör.
Mitt öde valde ut mig till att vara en del av Atlas.
Ett tag var Atlas baserat i Zamora.
Och för inte alls länge sen ännu en Zamora-skola skickades till Atlas
för uttagningar till deras farmarklubbar i olika divisioner.
De testade alla bolltalanger i Zamoras och Michoacáns skolor.
De valde ut åtta, tio spelare från laget.
Efter uttagningarna återstod två, en 18-åring och jag som var 14.
Han kom hem på lördagen: "Hur gick det?"
"De vill att jag börjar på måndag."
"Vad vill du själv?"
Jag svarade utan att tveka: "Jag vill åka dit. Jag vill spela där."
"Det är min dröm och det jag vill."
Jag fattade beslutet utan minsta tvekan.
Det har vilat en förbannelse över Atlas inom mexikanska fotbollen.
Klubben var som den fula ankungen; liten och pinsam.
De åkte ständigt ur sin division.
Ända till den här generationen med Rafa Márquez och andra bra spelare,
SPORTJOURNALIST
som kom från ingenstans och ingav hopp.
GUADALAJARA MEXIKO
Vi var inte många från Guadalajara.
Det kom spelare från Tepic…
-Från Sinaloa, Mérida. -Ja.
FD ATLAS-SPELARE
Det kom killar från hela landet, Borgetti var en av dem.
Pojkarna utifrån fick bo i klubbhuset.
FD ATLAS-SPELARE
Vi var ungefär 15, 16 spelare.
Rafa Márquez var yngst.
Jag såg på honom och tänkte: "Vad gör den ungen här?"
Jag blev inte en del av laget som jag hade trott.
Man kan säga att jag var där på prov.
Jag blev otålig av att inte få spela, för att man bänkade mig.
Det gick två, tre veckor.
Jag började få hemlängtan och förlora hoppet.
Så en av alla de nätter jag grät av saknad efter familjen,
ringde jag hem
för att berätta att jag inte ville vara kvar.
Han börjar gråta:
"Mamma, kom och hämta mig. Jag vill inte vara här."
"Va?", sa jag. Han fortsatte.
"Vill du komma hem?" "Ja."
"Vem valde att åka?"
Och jag svarade: "Va? Hur sa?"
"Kom och hämta mig."
"Det var ditt beslut. Det är ditt ansvar. Se till att förtjäna en plats."
"Du måste ta plats, så gör ditt bästa."
Han sa: "Var är pappa?" Jag lade på.
Hon lät mig inte ens prata med pappa och…
Då tänkte jag: "Det finns ingen återvändo."
RAFAEL MÁRQUEZ HAR ETT FOTBOLLSARV ATT HÄMTA INSPIRATION UR
Rafa började spela i första divisionen ungefär 1996.
Man såg dragen av en mittback med stor närvaro
och bra speluppfattning. Lugn.
Blyg.
FD FOTBOLLSSPELARE ATLAS, MEXIKOS LANDSLAG(1996-2009)
Han var lång. Väldigt tunn.
Tunn, men han hade en karaktär som tog fram det bästa ur honom på plan.
Det var en enastående blandning. Han hade allt.
Han var en spelare som hade de viktiga fysiska och atletiska dragen,
och nåt som är ovanligt för mexikanska spelare.
Intellektet.
Det var ett lag med jättebra spelare.
Det var Rafa, Juan Pablo Rodríguez, Osorno… Alla den tidens bästa.
Det var Atlas gyllene generation.
Med en tränare som La Volpe gjorde vi fotbollen till ett skådespel.
Många beundrade honom och minns honom med värme.
De förstod att vi måste bygga ett lag från grunden,
som utvecklar juniorspelare.
FD FÖRBUNDSKAPTEN MEXIKO
Plötsligt spelade Atlas annorlunda fotboll.
Vi trodde inte våra ögon när vi såg Atlas
spela i seklets sista mästerskap
och avancera till slutspelet och ända till finalen i Toluca.
ATLAS DIREKTKVALIFICERADE TILL SLUTSPELET
Det var ett Atlas som började skriva en helt ny historia.
3 JUNI 1999 FINAL - SOMMARLIGAN
FÖRSTA MATCHEN - ATLAS VS TOLUCA
Jag minns det som igår. Jalisco Stadium var fullsatt.
Man såg upp och läktarna rörde sig, så packat var det.
Publiken var glad och hoppfull.
Att möta ett så bra lag som Toluca, med Cardozo när han var som bäst,
FD ATLAS-SPELARE
var som att möta en tjur.
Vi var unga.
Vi var precis i början av våra karriärer. Men vi gav allt.
Jag får gåshud bara av minnet av det ögonblicket.
FD ATLASSPELARE
Vem skjuter? Han satsar…
Cabuto… Cardozo!
Toluca gör mål!
Andra målet kommer i åttonde minuten.
De ledde med 2-0 efter några minuter. Folk trodde att vi skulle få storstryk.
Vi såg häpet på varandra, och tänkte: "Vad är det här? Vi har hemmaplan."
Han gör ett inlägg. Andrade möter… Mål!
Osorno har bollen, nu Andrade.
Jared… Mål!
Bollen är inne! Misionero Castillo!
Vi gav allt.
Det var kanske ingen som trodde på oss. Vi kämpade emot.
Åtminstone jag är stolt över att kunna återge det så här.
La Volpe fick en allierad på plan i Rafa Márquez,
trots att Márquez var så ung.
Bollen är i luften.
En nick och den är inne!
Rafa Márquez kvitterar!
VILKEN FINAL!
Vi trodde att vi var chanslösa
eftersom Atlas inte hade varit i final på väldigt länge.
Laget hade uppenbarligen inte vunnit ligan på många år.
Vi var hoppfulla och vi ville vinna mästerskapet.
DEN 6 JUNI 1999 RETURMATCH
Toluca har sitt berömda tifo, La Perra Brava,
som är väldigt skrämmande när man är där.
Det var en brutal match.
Toluca besegrade oss inte under ordinarie matchtid.
Man kunde ha sagt: "Vem som helst av dem kan vinna."
Tyvärr måste nån förlora.
Matchen fortsatte tills ordinarie tid var över.
Det blev förlängning och slutade till sist med straffsparkar.
Här kommer Taboada.
Här har vi Chato. Han skjuter!
Mål!
Straffsparksläggningen i finalen 1999 mellan Toluca och Atlas
är ett av de mest dramatiska ögonblicken i mexikansk fotbollshistoria.
Innan jag skulle lägga min straff kom en Toluca-spelare fram
och hånade mig för att störa min koncentration.
Han sa: "Du har ingen stake. Du missar."
Det blir bråk. Vem är där nere, Daniel?
Stämningen i arenan var laddad, explosiv. Pressen på Márquez var stor.
Född i Zamora, Michoacán, en nykomling från Altas juniorlag.
Det är Rafas tur. Cristante är beredd.
Han tar ingen lång ansats. Tre meter bakom bollen.
Zamora-födde Rafa springer, skjuter…
När jag hade satt straffen vände jag mig om och såg på dem
och visade med en gest att jag hade det han sagt att jag saknade.
Det gick till direkt avgörande straffar.
Man får bollen snabbt, och om man missar…
-Nej. -…förlorar man
Vi var allihop ledsna. Då såg vi en ovanlig syn, La Volpe grät.
Ofattbart.
Visst kände jag till hur Toluca var som lag.
Men kanske hade det känts fint att bli ligamästare.
Till sist stod Toluca där med pokalen.
Men Atlas hade vunnit nåt mycket viktigare än den där pokalen.
Laget vann fansens uppskattning och respekt.
DJÄVLAR!
Ibland gör det ont att förlora ett mästerskap.
Men vi hade åstadkommit en bedrift.
MÄSTARE ELLER TVÅA TACK, HJÄLTAR
Det var sättet vi gjorde det på
och det faktum att folk fortfarande minns det med så stor glädje.
TVÅA - 1999 ÅRS MÄSTERSKAP FÖRSTA DIVISIONEN
Vid den tiden fanns det spelare i Mexiko
som tycktes ha allt som krävs för att bli stjärnor,
men som försvann på vägen.
Rafa Márquez måste bryta det tabut
och gå från en bra juniorlagsspelare
till att bli en stor spelare i mexikanska landslaget
på högsta möjliga nivå.
1997 MEXIKO VS ECUADOR
Vi skulle spela en vänskapsmatch mot Ecuador på Azteca Stadium.
Bora Milutinovic var fortfarande förbundskapten.
Han valde ut "Márquez, Atlas" från en lista.
Så de kallade dit oss båda: César Márquez och Rafael Márquez.
Alla drar den här historien.
Men i slutändan var det jag som fick spela.
Det var en härlig känsla.
Jag hade alltid drömt om att få bära landslagströjan
och sjunga nationalsången.
Det glömmer jag aldrig.
Jag hade aldrig drömt om att göra A-landslagsdebut som 17-åring.
Det stämmer. Señor Bora gav mig chansen att få spela i A-landslaget.
Det var en jättefin möjlighet och jag hoppas att han ringer igen.
COPA AMÉRICA - PARAGUAY 1999 MEXIKO VS CHILE
Efter uttagningen spelade vi Copa América under Manolo Lapuentes ledning.
Claudio och jag skulle markera Marcelo Salas och Zamorano,
två av den tidens bästa forwardar.
Två talangscouter från Monaco var där
för att titta på en annan back, en chilenare.
"Vi har sett dig spela och vill veta
om du vore intresserad av att spela i Monaco."
Jag tänkte: "Monaco?"
MONACO
Det var inte förrän jag kom dit som det slog mig:
"Det här är som en saga."
Rafa Márquez är dessutom lika bra framåt och på mittfältet.
Det här är första intervjun med en spelare som förklarar varför han valde Monaco.
Fransk fotboll är den bästa i världen.
Och Monaco är ett av de främsta lagen i den här ligan.
Inget kan mäta sig med Mexiko.
Det är tufft att lämna bakom sig familjen, vännerna och traditionerna.
Det är svårt att flytta till ett annat land,
lära sig ett nytt språk och vänja sig vid den franska kulturen…
Inom fotbollen kallas det "Jamaicón-syndromet".
"Ja, han skulle passa i europeisk fotboll."
Men han åker hem igen så fort han kan, för han ringer hem och säger:
"Jag fryser. Jag är hungrig. Jag saknar maten och mina vänner."
"Jag tjänar bra i Mexiko, varför ska jag lida i kalla Europa?"
Man kommer alltid att möta prövningar, men om man har en stark vinnarskalle,
då lyckas man i Europa.
Rafael Márquez nickar. Monaco gör första målet i tionde minuten.
Han gör mål på sin första chans i matchen.
Jag tror Rafa var redo.
Han bröt sig ur mallen för den typiska mexikanska spelaren.
Han skulle aldrig ge upp.
Trots att jag var ny och inte kunde ligan,
kände jag mig trygg nog att jobba såväl offensivt som defensivt.
Jag mötte mycket snabbare och kraftigare killar,
och ändå lyckades jag bättre än dem.
Vi blev ligamästare, och jag lyckades bli utsedd
till en av ligans bästa backar det året.
Jag började njuta av det.
Jag började också tjäna bra för min ålder. Jag var 20.
Jag fick mina infall.
Jag körde exklusiva bilar.
Jag köpte en A3, en SLK…
Därefter en Porsche, sen en Ferrari, en Maserati och en Mercedes.
Det var impulsköp.
Helt plötsligt ringer han mamma och säger: Jag ska gifta mig.
RAFA MÁRQUEZ SYSTER
Vi tänkte allihop: "Vad händer? Varför? Med vem? Hur?"
Han skulle fylla 22 när han gifte sig.
"Vet ni? Jag ska gifta mig om…"
Jag minns inte om det var om tre eller fyra veckor.
"Allt är fixat. Ni behöver bara komma, så gifter jag mig."
Jag tror han var lycklig när barnen föddes.
Jag tror att det var en lycklig period för honom.
Jag är redo.
RAFA MÁRQUEZ SON
Det händer att jag fortfarande kollar på klipp på sociala medier
och tänker: "Det där är min pappa."
Jag kan fortfarande inte tro det.
En, två, tre, fyra, fem, sex…
-Ute. -Ett, två.
Hela vägen!
-Ta emot. -Ett.
Jag tror att många fotbollsspelares största dröm
är att representera sitt land i landslaget.
Nästa dröm är att få representera sitt land i VM.
FOTBOLLS-VM KOREA OCH JAPAN 2002
Att spela fotbolls-VM liknar inget annat. Det är en väldigt annorlunda upplevelse.
Jag var förväntansfull och hoppfull.
Även för att jag visste att min familj var där med mig…
Min syster, mamma och pappa fick också möjlighet att följa med.
Och Javier Aguirre gav mig ansvaret att vara lagkapten under VM.
Har ni börjat filma?
-Spelar du in, ljud och allt? -Ja.
FÖRBUNDSKAPTEN 2002 & 2010
-Kanon. Ni är grymma. Ingen redigering. -Nej.
Tack.
Rafa var min lagkapten.
Han var känslomässigt stabil,
och det gjorde att han kunde tala med gruppen.
Han kunde vara koncis och hård.
Vissa fotbollsspelare föds till att bli lagkaptener.
Rafa Márquez föddes till det.
När man går in framför resten av laget, som ledare och med det ansvaret,
blir man först och främst stolt
över att få representera sitt land, men även att få leda sitt lag.
MEXIKO - KROATIEN
Ecuador!
MEXIKO - ECUADOR
Italien!
Mexiko!
Vi kom dit motiverade.
Men vi var även medvetna om
att vår nästa motståndare kunde bli…
…USA.
Jag älskar USA, men beklagar den här dagen.
Nu vinner vi, Mexiko!
Vi kommer till VM med några av Mexikos bästa spelare.
Jag förväntar mig att vi vinner med två mål, 2-0.
USA ska vara chanslösa.
Vi vinner med 2-0. Mot amerikanerna.
Det här är det nog ingen som vet, men jag har en personlig rivalitet med USA
på grund av en familjeangelägenhet som väcker många känslor i mig.
Det gäller ett kapitel i min pappas liv.
Han led av att inte få vara med sin pappa.
Pappan överger dem och flyttar till USA.
Jämt när han hade druckit ett par glas, kom minnena av farfar tillbaka.
Naturligtvis började han gråta när han började minnas.
Och det, helt ärligt…
Min syster, mamma och jag led också mycket av det.
Därför fanns det en förbittring över att han gav sig av till USA.
Så jag förknippar USA, att möta dem,
med att USA är en världsmakt i alla andra sporter.
Så om vi var bättre på fotboll, fanns det inget skäl att förlora.
Det där är…
…såna där småsaker som tillsammans blir nåt större.
ÅTTONDELSFINAL MEXIKO VS USA
Vi spelade bättre. Vårt lag var bättre, men vi hade nåt emot oss.
Mycket stod på spel för Mexiko. Väldigt mycket.
När man möter en jämnstark eller svagare motståndare,
börjar man ofta slappna av.
Det var nog det som hände.
MEXIKO - USA
Det var ett mardrömsscenario att börja matchen i underläge,
för det skulle stärka dem.
"De kan inte slå oss. Vi kan inte förlora mot dem."
"Det är inte möjligt med de här killarna."
Jag gjorde det känslobaserade valet att byta till fyrbackslinje
från våra fem backar. Vi hade inte tränat på det.
Då förlorade vi kontrollen, och laget började spela förvirrat.
I andra halvlek började vi bli desperata
i våra försök att kvittera.
Vissa saker blir inte som man vill.
Ibland försöker man tvinga fram det, man jobbar för det,
och man förstår inte varför det inte lyckas.
DONOVAN 2 MÅL PÅ 4 MATCHER
Vad säger ni nu? Ja!
Vid 2-0 ville vi desperat se vad vi kunde åstadkomma.
Vi tappade samspelet.
Vi lyckades inte få fram det La Volpe hade jobbat med i veckor.
Jag blev desperat.
I det ögonblicket kvittade det om det var Cobi Jones eller nån annan.
Vi satt på läktaren när det hände.
Jag sa: "Herregud, han rörde honom inte ens."
"Han borde minst ha slagit in ansiktet på honom."
Ibland vill folk se åtminstone lite aggression,
att vi åtminstone fäller dem,
eller får motståndaren att känna att vi är där och det gör ont.
De krossade oss
På fars dag betalade vi priset
USA!
Vi hade accepterat det från alla andra lag utom USA.
Vi har nationalskam.
Vi förlorade!
Och mot vilka? Det är det värsta!
HEJ DÅ!
FRUSTRATION MEXIKANSKA LANDSLAGETS FÖRLUST SMÄRTAR
När vi kom hem från VM blev min man lite sjuk.
Han opererades för en tumör i magen,
men den hade inte spridit sig.
Operationen gick bra, men sen uppstod inre komplikationer.
Det gjorde att hans tillstånd försämrades.
Jag skadade mitt knä i samma veva.
Jag valde att operera det i Mexiko för att vara nära pappa.
Efter ett tag krävde Monaco att jag skulle komma tillbaka dit.
De hade inte gett mig tillåtelse att stanna så länge.
Om jag inte återvände,
behövde de vidta drastiska åtgärder för att få mig att komma tillbaka.
Men dagen därpå, när jag var på väg till flygplatsen,
bestämde jag att jag inte ville det.
Och naturligtvis… Ibland kommer tårarna, som nu.
EN SORGENS DAG FÖR MÁRQUEZ
Fast tiden går…
Fast åren går, gör det fortfarande ont.
Framför allt saknar jag honom.
Minns du nåt samtal med din pappa de där sista veckorna?
Ja, jag sa till och med att jag nån gång, det var inget löfte,
men jag sa att jag skulle spela i en stor klubb.
I Mexiko hejade man förstås på Madrid på grund av Hugo Sánchez.
Och ja, jag sa till honom,
som ett skämt: "Du."
"Våga inte lämna nu. Du har inte sett mig spela för Real Madrid än."
Han tog det som ett skämt, men sa ändå: "Jag är säker på att det blir så."
"Oavsett om jag är här eller inte, vet jag att det blir så."
Nu skrattar han säkert åt mig, åt det, för jag började spela för en rival.
Jag är säker på att han är stolt över allt jag har uppnått.
SPORTNYHETERNA
Tre namn ringar in dagens Barcelona:
Brasilianaren Ronaldinho, som klubben har lagt ett nytt bud på,
portugisen Quaresma, som redan spelar i Barcelona,
och Márquez, som klubben presenterade officiellt innan idag.
Den här handskakningen har föregåtts av många möten
och olika lösningsförslag för att ta fram Márquez kontrakt med Barça.
Márquez, som har spelat i Monaco sen 1999,
kan njuta av semestern och vetskapen att fler av hans landsmän nu hejar på Barça.
Backen, som skrivit på för fyra säsonger,
vill följa i idolen Sánchez fotspår och lyckas i Europa.
Hugo Sánchez, tagning ett.
Att få flytta till Spanien och bo där jag ville vara och lyckas…
Jag älskade tanken på fler mexikanska spelare där.
När Rafa gick till Barcelona,
FD REAL MADRID-SPELARE
blev jag väldigt glad för hans skull.
När ännu en mexikan gick till en av de största klubbarna,
inte bara i Spanien, men i hela Europa,
kunde man förutspå en framgångsrik karriär.
Barça är på en annan nivå. Det går inte att jämföra.
Visst är Monaco en stark klubb,
men Barça är en helt annan historia.
Det är svårt att anpassa sig, både på och av plan.
Här möts man av 200 väntande journalister.
Man är alltid i pressen. Till och med ens liv i Mexiko förändras.
Vad gäller Márquez, är han känd som "Michoacáns Kaiser".
Han uppskattar jämförelsen med en världsstjärna som Beckenbauer,
Men jag tänkte mer på att skriva min egen historia,
att göra det bästa på min position och bli nån som betydde nåt,
allt uppbackat av att jag är mexikan.
Jag kommer alltid ha Mexikos stöd.
Ronaldinho kom samma år.
Jag visste Ronaldinhos betydelse både på och av plan.
Att kunna säga att Ronaldinho skulle bli min lagkamrat,
sa allt om vilket bra lag jag skulle spela i.
Rafa och jag kom till Barcelona samtidigt. Och det var underbart.
Vi kom dit under en period när det inte gick så bra för klubben.
Det gick inte jättebra för klubben när han kom,
FD BARCELONA-SPELARE
men tack vare allt lagarbete, som han var en viktig del av,
hjälpte han oss komma på rätt köl.
Kraven på Barça, och framför allt på det laget, var mycket höga.
Man måste genomgå en viktig uttagningsprocess för att spela där.
Man måste tillhöra världstoppen på sin position.
TRÄNARE OCH FD SPELARE, BARCELONA
Det var ett drömlag.
Jag vet inte hur de lyckades få dit alla och få oss att spela ihop.
FD BARCELONA-SPELARE
Det välkomnandet, eller dörren spelarna öppnar för en,
får man genom att vara professionell på alla träningar.
När de ser nån som är hängiven, nån som verkligen anstränger sig,
öppnas en total tillit upp.
Han var en back som vann strider. Han spel i luften var spektakulärt.
Han förlorade nästan inga dueller. Han var aggressiv.
Han var bra med både bollen och fötterna. Hans teknik…
Rafa kunde byta sida på ett sätt som överrumplade en.
FD BARCELONA-SPELARE
Utöver att försvara anföll han också.
Rafa kunde passa till mål från sin position.
Han hjälpte mig mycket. Vi förstod varandra.
En blick räckte för att veta vad den andre tänkte göra.
Han var en målgörare i fasta situationer.
I krysset! Mål!
Mål!
RAFA GER BARÇA SEGERN
Hela Mexiko hejade på Real Madrid när jag spelade där.
Men åren gick, och Rafa blev berömd i Barcelona.
UTAN KONKURRENS
Därför blev många i Mexiko Barcelona-fans.
Tack vare Rafa.
Jag såg mexikanska fans försöka se Barcelona-matcher,
bara för att se hur den lysande Atlas-spelaren
RAFA GÖR MÅL - BARCELONA VINNER
kunde fortsätta växa på högsta möjliga nivå.
Barcelona blev som ett andra hem för mig.
Det var en period…
Det hände stora saker i mitt privatliv.
På det professionella planet kunde det inte bli bättre.
Jag vann allt med Barcelona.
En mycket svår match med tanke på planens skick…
Mål!
Mål av Márquez!
Kom igen, säkra triumfen! Ta hem segern!
Nu tar vi de här tre poängen!
Nu stoppar vi alla skott! Nu avgör vi ligan,
och hänger oss åt att njuta av den här magnifika säsongen.
SPANSKA LIGAMÄSTARE 2004-2005
Man kunde se på plan,
utöver kvaliteten vi bidrog med i matcherna,
att vi var en grupp vänner.
De lyckades. Barça har vunnit sin 18:e ligatitel.
Matchen slutade 1-0.
Laget spelade bra ända till slutet. Vi är glada.
Är du redo för finalen den 17:e?
Vi är kvar på Rambla de Canaletas där tusentals fans har samlats
för att fira Barças andra raka ligaseger.
Det är den bästa presenten jag nånsin fått.
Nu väntar Champions League-finalen.
Om bara en vecka slåss de mot Arsenal om den äran.
Den 17 maj 2006.
Saint-Denis, Frankrike. Europas hjärta.
Att spela i Barcelonas startelva
i en match i Frankrike för att bli europeiska mästare,
skulle särskilja honom från alla andra mexikanska spelare.
Om man såg på hela backlinjen och Rafas spel…
Jag kände mig trygg och tänkte: "Vi har Puyol, vi har Rafa."
Arenan är fylld ikväll den 17 maj. Matchen är igång…
Fransmannen passar…
Rafa hade en oerhört viktig uppgift ihop med Puyol.
De skulle markera Thierry Henry. Nåt som var mycket svårt på den tiden.
Både han och jag hade stora svårigheter med Henry.
Men om Henry tog sig förbi mig så väntade Rafa.
Tog han sig förbi Rafa, väntade jag.
Jag tycker att vi gjorde ett bra jobb.
Han passar framåt.
Mål!
Vilket mål!
Vilket mål av Barça!
Han borde hyllas som en av bästa både i fotbollshistorien
och i mexikansk fotboll.
Pokalen är hemma!
Rafa Márquez hade nått den högsta nivån,
och var på plan med det europeiska mästarlaget.
EUROPEISKA MÄSTARE 05-06
EUROPAS MÄSTARE
PRINSEN SOM BLEV KUNG
SNYGGT SPELAT!
På det privata planet var det inte min bästa period.
Min ex-fru och jag hade separerat.
Vi hade två barn.
Det var ingen enkel skilsmässa.
RAFA MÁRQUEZ DOTTER
Mina föräldrar skilde sig när jag var i tvåårsåldern.
Det var svårt som litet barn att se honom på tv
eller försöka träffas när han jobbade jämt,
men han har varit en jättebra pappa.
Ja, det var svårt
eftersom det pågick parallellt med Champions League-finalen
och den kommande VM-turneringen.
FOTBOLLS-VM TYSKLAND 2006
Nu säger vi hej! Hej!
Det här är en fest! Nu kör vi, Tyskland!
Heja Mexiko!
Att komma till VM med den tränarstaben,
Ricardo La Volpe var förbundskapten,
och spelare jag kom så bra överens med…
Jag kände att jag var på topp fotbollsmässigt,
fysiskt och mentalt.
Självförtroendet var enormt efter segern i Champions League.
Det var en av de bästa grupperna vi kunde ha i ett landslag.
Vi hade tveklöst allt. Det var ett jättebra lag.
Det låg en hemlighet bakom det.
La Volpe återförenades med spelare han kände sen innan,
som han utvecklat och etablerat, och som förstod hans filosofi.
Rafael Márquez var givetvis en av dem.
Det här är VM:s skrällag.
Men jag var inte samma Rafa Márquez som La Volpe tränade i Atlas.
Nu var jag den han litade på och aldrig skällde på,
eftersom jag hittade lösningar.
För mig var han lagets bålverk, en ledare.
Det finns olika ledarskap i ett lag. Rafas var inte baserat på att skälla.
Han var en förebild med sin kvalitet, ställning och teknik.
Framför allt var han europeisk mästare med Barcelona.
Jag har aldrig sett honom spela bättre än under den VM-turneringen.
Ja.
Det var den VM-turneringen jag njöt mest av.
Vi hade resultaten med oss och gick vidare från gruppspelet.
Vi ska vinna, vi har segrarlaget
Det går bra, det går bra Argentina ska åka ut med…
Jag åkte till Argentina för att förbereda mig.
Jag studerade deras tränare. Jag kände till Argentinas spelsystem.
Vårt enda övertag mot dem var att vi jämt såg dem spela.
De såg aldrig på mexikansk fotboll.
Argentina!
Det var en av sån kväll som mexikansk fotboll kunde förändras,
slå in på en ny väg.
Man kunde ta det där klivet som man hade förvägrats så länge.
ÅTTONDELSFINAL MEXIKO VS ARGENTINA
Under de första minuterna på plan
visste Argentina inte var de hade oss.
Vi hade analyserat dem noga.
Vi hade nåt väldigt bra, vi var bra på fasta situationer.
Sen fick vi frisparken som jag lade.
Pavel sköt bollen mot mig. Jag nickade och Rafa…
Jag var i princip ensam framför målstolpen och…
Argentina var helt rådvilla.
De förstod inte vad som hände på plan.
Efter Rafa Márquez mål var det nåt som fick oss att tro
att det här laget äntligen kunde gå vidare i en VM-turnering
och ta sig längre än Mexiko nånsin hade gjort på ett borta-VM.
Tyvärr blev det inte så.
Argentina kvitterade snart genom ett självmål.
Idiot!
Vi gjorde allt.
Vi trodde att vi var bättre än våra motståndare.
Men längre in i matchen spelade de briljant.
De spelade genialt.
Det var nära, men vi tar hem nästa VM.
Så okej, vi vann inte matchen. Om man inte gör mål…
Mexiko var överlägset bättre.
Ledsen, besviken.
Jag trodde att det var VM-slutspelet när vi skulle få spela en femte match.
Jag kände för att stänga av ett tag
för jag hade gått genom så många starka känslor.
Allt hade handlat om VM i så många dar efter Champions…
All den där pressen…
Jag behövde få lite distans och vara lite ledig.
Jaydy intervju, tagning ett.
FOTOMODELL OCH RAFA MÁRQUEZ FRU
Tystnad.
Jag heter Jaydy Michel. Jag är född i Mexiko.
Min mamma är amerikan. Jag har bott i Spanien i många år.
Jag bodde i Madrid. Han bodde här i Barcelona.
Det var under den perioden när Barcelona vann allt.
Allt var nytt för mig.
Han sa "vi vann Champions League". Och jag…
Jag hade ingen aning om hur stort det var att bli Champions League-mästare.
Barcelonas kräver att man jämt spelar på högsta nivå.
Varje år tar de in ännu bättre spelare för att bli ett ännu bättre lag.
Laget omorganiserades ännu en gång.
Rijkaard slutade som huvudtränare, och Guardiola fick chansen.
Jag förstår om de tvivlar.
Jag tror att tvivlen kommer att skingras om ett par månader.
Skepsisen kommer att försvinna för jag är väl förberedd.
Han pratade enskilt med alla spelarna för att få veta vad vi ville.
Han frågade: "Vad vill du göra? Vill du stanna eller flytta?"
Jag sa: "Jag vill stanna."
"Jag vill vara här. Det är en bra möjlighet."
Han sa: "Okej. På villkoret att du slutar åka till Madrid."
Jag sa: "Va?"
MER ÄN EN KLUBB
Jag sa: "Inga problem. Jag låter helt enkelt bli."
Han sa: "Jag räknar med dig för jag gillar La Volpe-upplägget."
"Du har spelat med honom. Jag vill att du förklarar det."
Det var början på en mycket bra relation.
Det var jobbigt för vi träffades nästan aldrig.
Jag tänkte genom det.
Ett förhållande med honom kunde bli nåt jag ville uppleva.
Jag sa: "De har förbjudit mig att åka till Madrid."
"Nu måste du komma hit."
Till slut godtog hon det.
För professionellt sett hände det
att de där resorna ibland slet på mig rent fysiskt.
God kväll.
Välkomna till en av världens vackraste arenor, Barcelonas Camp Nou.
Vi har 96 000 personer i publiken,
och det ser ut att bli en spännande Champions League-final.
…Márquez blir borta i två månader
efter en konstaterad meniskskada.
Man kan inte få värre nyheter än att förlora Rafa.
Han blir borta säsongen ut.
Rafa är jätteviktig, men vi kommer att gå stärkta ur det här.
Vi hade de viktigaste matcherna framför oss, och han var en nyckelspelare.
När han skadade sig…
Stackaren var så ledsen. Vi insåg att han skulle missa finalen.
Dessutom var han en vän.
VINNARE SPANSKA CUPEN
Tyvärr missade han det bästa. Han hade slitit hela året.
Vi gick till final i cupen och Champions League.
Ligasegern var i princip förutspådd.
Segern med 2-6…
I EN KLASS FÖR SIG SJÄLVA I EUROPA
Det var nästan de två bästa månaderna.
-Jag älskade att spela. -Ja.
Jag njöt av det vi gjorde…
Att missa de där stora stunderna var mycket ledsamt.
Med lag på Barças nivå, om man tappar fokus en sekund,
missar några matcher eller skadar sig, är man ersatt när man återvänder.
Efter skadan hade tränaren tänkt helt om,
i det här fallet Guardiola.
Han tog inte ut mig. Jag kände mig inte lika viktig längre.
Jag satt inte ens på bänken. De skickade upp mig på läktaren.
Anser du att det finns spelare, dig själv inräknad,
som behöver kliva åt sidan i säsongens slutskede
på grund av dåliga prestationer?
Jag vill fråga om laget förvånas av Piqués utveckling.
Tilliten till honom är så stor att han även fått delta i anfallsspelet,
nåt vi sett på sistone.
Han var mycket rak och sa: "Jag har inget emot dig."
"Det handlar inte om din disciplin. Du tränar bra och är bra."
"Jag har bara större förtroende för en annan spelare."
Hans högsta prioritet är hans spelare.
Och jag är ambitiös.
Jag vill spela. Jag vill inte sitta på bänken eller på läktaren.
Jag vill tacka alla och säga ett enkelt: "Vi ses."
Jag är säker på att jag återvänder till Barcelona. Tack.
Jag vet inte om du får säga det, men vet du vart du ska?
Kan du berätta det?
NEW YORK - 2010
Jag valde att sänka nivån och kunna slappna av lite mer
efter sju år i Barcelona.
Han hade nått en fas av karriären.
Han kunde fatta beslut på ekonomiska snarare än sportsliga grunder.
Jag trodde aldrig att lugn,
min tävlingsinstinkt till trots, skulle göra mig frustrerad.
Jag var inte glad inför träningarna.
Jag blev frustrerad och arg. Jag åkte därifrån arg.
Jag var inte heller särskilt omtyckt i USA.
Vart jag än kom var jag den mest hatade i egenskap av Mexikos lagkapten.
Han lade mycket tid på att tänka ut vad han skulle göra.
I slutändan tror jag
att Rafas Red Bulls-äventyr i New York skänkte honom mer sorg än ära.
Jag fattade det dåliga beslutet att gå till MLS istället för Juventus.
Det kunde ha blivit nåt helt annat.
Men jag insåg också att jag hade möjligheten
att fortsätta spela på hög nivå.
LEÓN - MEXIKO, 2013
När vi kom till León var det en stor omställning för honom
rent organisationsmässigt.
Men jag tror att det innebar att han kunde vara sig själv igen
och återigen vara en ledare, vara stark och visa att han ville vinna.
De mexikanska fansen var nöjda
bara med att se Rafa på plan.
Det var en lyx och en hyllning till hans storslagna karriär.
Rafa Márquez är, för första gången i karriären, i livet,
mexikansk mästare i fotboll.
Léon är mexikanska mästare!
LÉON VINNER MX LEAGUE "APERTURA"-MÄSTERSKAPET
Han blev fransk mästare med Monaco.
Han blev givetvis spansk mästare flera gånger med Barcelona.
Och han återvände till mexikansk fotboll och blev mästare med Léon.
Ett, två, tre.
De dubbla ligasegrarna med Léon väckte min fotbollsglädje igen.
Det visade att jag fortfarande kunde bidra med viktiga saker.
En av de största sakerna jag var skyldig mig själv
var att skriva VM-historia med landslaget och gå vidare från åttondelsfinalrundan.
FOTBOLLS-VM BRASILIEN 2014
Mexiko!
Det var ett bra landslag.
Det bestod av kvalitetsspelare som kunde ha en spelidé.
Nog snackat nu. Det har börjat. Nu måste vi leva upp till allt på plan.
Kamratskapet, uppoffringarna, ansträngningen, listen…
Från och med nu måste vi ge allt. Nu kör vi!
Alla på en gång! Må Gud beskydda oss. Ge allt.
Ett, två, tre, Mexiko!
Vi hade självförtroende
för efter mötet med Brasilien och spelarna de hade,
ett möte som slutade oavgjort, växte självförtroendet.
Och ännu mer efter segern mot Kroatien.
MEXIKO - KROATIEN
När han gjorde målet vände han sig om och kom och firade med oss.
Han jublade i vår riktning och tittade upp.
Jag sa: "Det var för mig."
Nu väntar Nederländerna! Som Mexiko har spelat kan vi bara vinna.
-Jag är glad! Vi ska till Fortaleza. Puss! -Vi vinner i Fortaleza.
Mexiko!
När vi skulle möta Nederländerna, sa vi: "De är en svår motståndare."
"Men det är mot såna motståndare som Mexiko kan växa."
"Det kan bli en bra och överraskande match."
Han verkade positiv. Jag visste att han såg fram emot det,
och som lagkapten måste han uppmuntra de andra.
Kunde han inte själv ta med sig den tanken och den känslan dit,
skulle det bli svårt för honom att förmedla det till lagkamraterna.
Vad behöver vi göra för att avancera?
Eller ska det sluta som alltid?
Jag, personligen, vill mer. Idag måste vi sikta på mer.
Vi måste göra det annorlunda. Vi måste vara vinnare.
-Nu ger vi vårt allt! -Kom igen!
ÅTTONDELSFINAL MEXIKO VS NEDERLÄNDERNA
"Nu är det vår tur."
"Den här gången är vi närmare det vi alla önskar oss,
att få spela en femte match."
Vi kändes självsäkra.
MEXIKO - NEDERLÄNDERNA
Men sen avtog koncentrationen och ansträngde oss mindre.
Vi slutade tro, och då vaknade motståndarna.
Efter kvitteringen började tvivlen visa sig igen.
Tanken kom tillbaka att det skulle sluta där för oss,
att historien skulle upprepa sig.
Alla vet vad som hände sen.
De sa att jag hade rört Robben.
Men vi vet alla hur han överdrev
efter den lätta touchen som resulterade i en straff.
I mina ögon var det ingen straff.
Jag sa: "Åh nej, det där är inte straff, din usling."
Det var 2014
Den 29 juni
Under den brasilianska solen
Lyste deras ansikten som snö
Välsignade landslag
Det kunde inte vara sant
Under El Piojos ledning
Hela vägen till finalen
-Det var ingen straff. -Ingen straff.
-Det där är ingen straff. -Nej.
Det var ingen straff!
Publiken stämde in
I den här hyllningen
Förbaskade holländare De slog ut oss från VM
Med sina filmade straffar Och inneboende elakhet
Robben är en stor skådespelare Och domaren är blind
Ett riktigt svin Snuvade oss på vår stora bedrift
En påminnelse, det var ingen straff.
MEXIKO GER BORT SEGERN
Det hände i de där avgörande minuterna.
Toppspelare är där…
…där de ska vara.
Vi nån tidpunkt tänkte han att det var hans sista VM,
och att det kanske var sorgligt att det slutade så där.
Men livet är fullt av överraskningar.
När man gör saker på rätt vis, gör sitt bästa och ger allt man kan,
kan man överraska sig själv.
Många känner mig kanske som Rafa Márquez, fotbollsspelaren.
Killen med den där profilen, med det allvarliga ansiktet,
som alltid är lagkapten, han som alltid är en förebild,
ledaren, han som skäller på dem,
men jag är helt annorlunda.
Jag är rolig. Jag är glad. Jag är lättsam.
Jag kan dra skämt. Jag är en helt annan person.
Dra ett skämt.
Nej, då måste jag ha min fusklapp.
Vi ska åka och ska överraska Rafa Márquez-stiftelsens barn.
Jag är utklädd till Batman!
Mitt jobb är att försvara världen.
-Det är Rafa Márquez. -Att rädda behövande.
Att rädda Atlas.
Det vore svårt.
Jag går en sväng med min familj.
Ni tre där bak. Ni tre. Ge mig den.
Vi besökte Tlaquepaque.
Tlaquepaque betyder mycket för mig. Min pappa kom därifrån,
och jag tillbringade många glada stunder där som barn.
Jag ville visa det för min familj, för mina egna barn.
Det råkade bara vara dan före
vi fick de hemska nyheterna.
DEN 9 AUGUSTI 2017
Jag kallades till åklagaren. De sa: "Vi fick ett samtal från Mexico City."
"Allmänna åklagaren vill prata med dig. Du måste åka dit."
Jag frågade: "Varför?"
De sa: "Det får vi inte säga, men du måste åka dit."
Onsdagen den 9 augusti 2017.
Vi glömmer kanske datumet, men vi kommer att minnas dagen.
Det är lätt sagt, men idag är dagen då amerikanska myndigheter
har framfört anklagelser mot två omtyckta mexikanska idoler.
En sportidol och en musikidol
har anklagats av finansdepartementet i USA
för att tvätta pengar åt drogkarteller.
Vi började se tweets och att medier i USA skrev
att nån framstående hade hamnat på OFAC-listan.
SPORTJOURNALIST
OFAC-listan är USA:s sanktionslista
över terrorister eller personer med koppling till drogsmuggling.
Raúl Flores är känd som "El Tío".
Han flög länge under radarn,
men för tre veckor sen greps han i Jalisco.
Drog- och finansmyndigheter i USA pekar ut 64-årige Raúl Flores
som det kriminella Flores-gängets ledare.
Han åtalas för narkotikasmuggling och pengatvätt.
RAFA MÁRQUEZ ADVOKAT
Rafa ringde upp mig och min far.
Han bad oss ta emot honom eller möta honom nånstans
för att prata om det här problemet som precis uppstått och blivit känt.
I utredningsunderlaget ingick en karta över alla inblandade.
Minsta tecken på att man ens varit i perifer kontakt med den här personen,
drog in en i utredningen.
Det var förstås ett hårt slag mot hans image
UTREDES AGERADE ÅT R MÁRQUEZ
det var ju sensationella nyheter.
"Rafa Márquez kopplas till knarksmugglarpengar."
Rafa Márquez och Julión tycks ha hamnat i stora problem.
Det kan bli fängelsestraff i både USA och Mexiko.
Att hamna på listan innebär, i alla fall tills vidare,
att han är ekonomiskt död.
Vi tog uppdraget och sa att han skulle förbereda sig för sitt livs match.
The Prosport & Health Clinic
är ett av företagen som har flaggats av finansdepartementet i USA
för påstådda kopplingar till medlemmar i Raúl Flores-gänget.
Kliniken i Minerva, Guadalajara, har funnits i tre år.
Ägare är fotbollsspelaren Rafael Márquez och Luis Fossati,
en tidigare fysioterapeut för Guadalajaras Chivas.
Nyheten blev känd den åttonde augusti 2017.
RAFAS AFFÄRSPARTNER
Den nionde hade vi förlorat hälften av våra patienter.
Jag åkte och tränade den dagen, men inte Rafa.
Jag ringde: "Hur är det? Var är du?" Han gick förstås inte att nå.
Idag har flera nyhetsmedier pekat ut mig som föremål för en utredning
som utförs av USA:s finansdepartement.
Jag förnekar kategoriskt all inblandning med den sortens organisationer
och med uppgifterna som sprids i ett antal nyhetsartiklar.
Det var nånting vi måste städa upp.
Vi måste förklara för allmänheten att inte alla som anklagas är skyldiga.
Det mexikanska samhället är sönderfrätt av droghandel.
Samhället samexisterar med handeln, som har en helt egen kultur.
Därför har knarkhandlare många tentakler
som når in i många ställen, många instanser och, givetvis, företag.
Vad gäller samhället i Guadalajara vet man aldrig vem man har att göra med.
Man vet aldrig vem man har lärt känna.
Vissa utger sig för att vara affärsmän eller affärsmännens vänner,
och de frotterar sig med societeten, med myndigheterna.
I vilket sammanhang kände du Raúl Flores?
Han var en vän.
Han ingick i en grupp jag umgicks med i Guadalajara.
-Vi pratar om Raúl Flores son, inte sant? -Ja.
-För du kopplades samman med… -Pappan.
Varför?
För att han var ledaren… Huvudpersonen i utredningen.
Allt byggde på köpet av en egendom jag hade anskaffat.
-Vilken då? -Ett stycke land.
-I Guadalajara. -Ja, i Guadalajara.
Många egendomar, framförallt i de nya områdena av Guadalajara,
ägdes av en viss offentlig person.
-Vem då? -Caro Quintero.
Jag såg det som ett bra tillfälle att köpa lite mark.
Olyckligtvis ägdes marken av den här personen.
Den här mediestormen
väckte tvivel om hans livsgärning skulle klara sig oskadd.
I dag har fotbollförbundet och Liga MX diskuterat Rafa Márquez karriär framöver
och meddelat att de förlitar sig på att han reder upp situationen.
De tillägger att han har deras fulla stöd.
Efter dagens händelser blir Rafa Márquez aldrig igen
lagkapten för mexikanska landslaget.
Det är komplicerat.
Hans roll var redan mer att inspirera i omklädningsrummet än på plan.
Förbundet…
När allt kommer omkring är fotbollförbundet en privat institution.
Ett privat företag
med ekonomiska intressen som de inte överlever utan.
Därför når de ett vägskäl. Ska de stötta spelaren, vilket de vill,
och gå emot vissa företags vilja?
SPONSORER ÖVERGER MÁRQUEZ FLERA FÖRETAG DRAR SIG UR
Hans sponsorer, han var en aktiv spelare,
bröt sina kontrakt med honom. Det var Nike, Gillette…
De var viktiga tillgångar för en spelare av hans rang.
Det var ett brutalt slag mot hans image.
Ena sekunden är man en hjälte, i nästa är man en usel brottsling.
Det påverkar ens mående.
Jag levde i det här oförtjänta mörkret.
Jag klarade att hålla mig hemma i huset i en månad.
Sen börjar tankarna äta upp en inifrån. Tankarna blir mörka.
"Tänk om si eller så händer? Vad ska folk tro?"
Jag brukade låsa in mig på badrummet och gråta.
Jag tycker att man har all rätt att känna så, för man känner…
Man vet ju inte vad som ska hända.
Han förlorade så mycket. Han förlorade vänner. Allt.
Tack och lov att jag hade Leonardo. Han var nyfödd och det var han som…
Han spred glädje i vårt hem.
Han motiverade oss. Han gav mig en anledning att stiga upp om morgnarna.
Vad gör pappa?
Bravo! Bra jobbat!
Tills en dag när jag sa till min fru: "Vet du vad?"
"Vi har inget skäl att hålla oss hemma. Vi måste gå ut. Nu äter vi middag ute."
Vi gick till min favoritrestaurang i Guadalajara.
Precis som väntat började alla stirra på oss.
De stirrar när vi försöker ha det trevligt,
när vi försöker äta en god middag som vi brukade göra.
När jag bad om notan…
…blev svaret: "Du ska inte betala nåt."
"Mannen vid det där bordet har betalat."
"Och mannen vid där borta…"
"Han bjuder er på nåt att dricka."
Restaurangägaren säger: "Det här är ditt hem. Du är alltid välkommen."
"Vad som än händer är det ditt hem. Du behöver aldrig betala nåt."
Och allt det
gör mig rörd, för i slutändan tror folk på en.
Allt det man har gjort, allt slit, alla ens svåra stunder…
Det var värt det. Folk litar på en.
Trots allt som sades…
…visste de att jag var oskyldig.
När allt kommer till kritan…
…måste man bara fortsätta. Man måste veta att det är övergående.
Innerst inne visste jag hela tiden att det var övergående.
Världsmästerskapet närmade sig fort.
Márquez var fortfarande lagets ledare.
Han var förbundskapten Juan Carlos Osorios högra hand.
Vi visste inte om han nånsin skulle spela igen
eller om vår lagkaptens pensionering skulle gå till så här,
ut genom bakdörren.
Vi visste alla att Márquez
förtjänade chansen att spela ett femte VM.
Jag vill fråga om Rafa Márquez.
Det senaste halvåret har vi undrat om han ska spela ett femte VM.
Pratar du med honom?
Han har uttryckligen sagt det,
och man ser att han vill bidra till landslaget.
Vi tror och hoppas, som alla andra, att ett beslut kommer att tas
baserat på vad han kan erbjuda på plan.
Åtta mittfältare:
Jesús Molina,
Rafael Márquez, Andrés Guardado…
Vi är med på listan. Vi ska åka dit.
FOTBOLLS-VM RYSSLAND 2018
BYTE - 18 GUARDADO UT
4 MÁRQUEZ IN
Jag visste att allt skulle lösa sig.
Och att jag skulle kunna dra mig tillbaka efter ett sista VM.
Jag har aldrig tvättat pengar eller haft med drogkarteller att göra.
Jag måste bevisa, dokument för dokument, peso för peso,
inkomster, utgifter, vart allt kom från och vart det skulle.
I slutändan fick jag bara ett brev från åklagaren
som sa att utredningen var avslutad och att jag var helt rentvådd.
Det var givet. Jag hade aldrig gjort nåt fel.
I USA har finansdepartementets finansunderrättelseenhet
strukit Rafael Márquez från sanktionslistan.
I september 2021, efter pandemin,
upptäckte vi via en uppdatering av OFAC:s hemsida
att hans namn hade strukits från listan.
Det var allt. Det väckte inte samma uppståndelse.
Det fick inte samma uppmärksamhet i medierna som när allt började.
Goda nyheter smäller inte lika högt som dåliga, eller hur?
Márquez!
Jag kunde ta farväl av klubben i mitt hjärta på Jalisco-arenan.
Mexikansk fotboll avtackar en historisk figur.
Den här mannen är en legend,
inte bara i Atlas historia, utan i mexikansk fotbollshistoria.
En mexikansk fotbollsidol.
Mer än att se det som en mörk situation,
måste jag se det som en lärdom och en livserfarenhet.
Min pappas bästa råd var att aldrig göra nåt halvhjärtat.
Om man gör nåt, ska man göra det väl.
Och nu, som tränare,
försöker jag varje dag att övertyga spelarna
att göra sitt allra bästa och vara den bästa versionen av sig själva.
De ska ta chansen och givetvis uppträda professionellt, disciplinerat,
jobba hårt och göra uppoffringar…
Jag kan sammanfatta det med ett ord, inställning.
Jag kan vara snäll mot alla.
Jag kan sitta tyst i hörnet.
Jag ser kanske inte våldsam ut eller som en sparkande jätte,
men när jag är på plan vinner jag.
Även när jag inte vinner, vinner jag.
När jag förlorar, vinner jag.
Han har varit en av de bästa spelarna nånsin inom fotbollen.
Han har varit en ledare hela livet.
Han var mer än en lagkamrat. Vi kallar varandra bröder.
Rafa är storhet.
Vad han än gör, så gör han det rätt och stort.
Ett budskap som både Rafa och jag alltid vill föra fram
är att mexikaner måste jobba som ett lag,
för vi har redan bevisat att vi har kvalitet och talang,
och att vi kan vara lika bra eller till och med bättre
än de bästa spelarna i världen.
Rafa är givetvis en av dem.
Byt håll. Precis.
Visa mig!
Viljestyrkan,
beslutsamheten, övertygelsen,
hierarkin… Det är allt.
När han talar lyssnar alla.
Han är vår kapten.
-Rafa Márquez. -Väl talat!
Det var fint.
Några avslutande ord?
Jag ska dra ett skämt som avslutning.
Vad säger åsnan när den möter en cowboy?
Vad?
Yeehaw!
Hur ser du på Rafa idag? Hur långt kan han nå?
Jag tror att han är förutbestämd att bli Mexikos förbundskapten.
Och då når han förhoppningsvis den femte matchen och ännu längre.
Jag anser att han har allt.
En dag kommer Mexiko att ta VM-titeln de jagar.
Allt han gör, gör han bra och storslaget.
Om han kommer att träna Barça
eller mexikanska landslaget får vi se i sinom tid.
Om det är nåt Rafa vill göra, så klarar han det.
Puss, raring! Sköt om dig.
Jag älskar dig.
Undertexter: Jessika Johansson