Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mina damer och herrar, Red Ollero!
Tack så mycket!
För några år sedan var det svårt att fylla teatern.
Men den här helgen har vi nog tre fullsatta shower.
Jösses! Stort tack.
Wow.
Min karriär är i ett avigt skede.
Det känns som att jag är på väg uppåt, men nej…
Jag är inte nästan känd.
Jag skulle snarare kalla det för ovisst känd.
Fattar ni? Ovisst.
Ovisst känd. Han är känd, men…
Den typen av känd som man måste förklara för andra.
Om man är ovisst känd
händer det mycket som är svårt att reagera på.
Som när man går i köpcentret och stöter på någon, typ…
…Ben&Ben.
Precis, helt rätt. Ben&Ben.
Jag misstas ofta för Ben&Ben,
för han var länge den kända feta personen.
Den feta i Ben&Ben.
Ni vet nog inte varför. Ni känner inte till regeln?
På allvar? Okej, jag ska förklara.
I filippinsk showbiz finns det en oskriven regel
om att bara en fet person i taget får vara känd.
Två känd feta går inte. Så har aldrig varit fallet.
Bara en fet person får vara på toppen.
Men nyligen
gick den feta i Ben&Ben ner i vikt, visst?
Han tappade vikt.
Så han är inte behörig längre.
Nej, inte behörig längre.
Vi har sparkat honom från gruppchatten.
Vi har gruppchatten "Feta kändisar".
Han sparkades ut direkt. "Fan, du har ju normalt BMI nu."
"Hur högt är ditt blodtryck?"
"Varför är det normalt?"
Så vi sparkade ut honom.
Nu finns ett tomrum.
Ett maktvakuum har uppstått.
Det är en maktkamp mellan mig och Ninong Ry.
Eller hur?
Ärligt talat
vet jag inte vad ni tycker, men jag tycker att nästa feta kändis
borde vara jag.
Visst? Tycker ni inte…
Nej, det är som att ni tvingades!
Som om att ni tvingades!
Jag ska övertyga er.
Jag vill inte tvinga er, okej? För jag…
Alla kända feta personer från förr,
deras kändisstatus är fetanknuten.
Fattar ni? Fetanknuten.
De är bara kända för sin fethet.
Som Monty.
Vad heter hans band?
"Vad heter ditt band, Monty?" "Mayonnaise!"
Jun Sabayton är berömd för att han är naken
och aldrig har t-shirt på sig.
Alla såg hur fet han var.
En vanlig onsdag för mig!
Jag gör så varje dag.
För oss feta är det en vanlig dag.
"Vi lagar krispig pata."
"Vi lagar blodgryta med krispigt fläsk."
"Krispig kare-kare."
Jösses, det gör jag varje dag.
"Sen äter jag." Wow, okej.
De tillför inte något nytt.
Eller hur? Alla är fetanknutna.
Alltid…
"Jag är mätt!"
Alltid så.
Se på mig.
Ser ni vilken jävla stil.
Jag har bevisat att feta kan ha färgglada kläder.
Vem har gjort det förr?
Innan mig hade alla feta svarta kläder.
Nu ser jag
feta personer med färgglada kläder i showerna.
Vi verkar bygga självförtroende.
Förra showen såg jag en fet klädd i lila!
En fet person i lila!
Vet ni hur svårt det är att vara fet
och ha lila kläder?
Går man klädd i lila hör man direkt: "Grimace från McDonalds!"
Eller hur? Så är det. Men nu har han självsäkerhet.
För jag bryter ny mark. Titta här.
Ser ni den skräddarsydda kimonojackan
från Wear Amu som jag har på mig?
Baktill ser ni ett skräddarsytt…
…broderi.
Eller hur? Jag har Jordanskor på mig.
Och det är ju grejen.
Jag bevisar för alla att fethet har ett värde.
Inte bara i…
Fattar ni?
Jag har…
I varje show visar jag för alla
att fethet har ett värde, historiskt och i samhället.
Feta har bidragit med mycket. Ni vet bara inte.
Ni är inte medvetna, va? Många smala personer här.
Ni är partiska till historien. Tror ni smala styr världen? Nej.
Vi uppfinner mycket som ni tar för givet.
Feta uppfinner mycket. Jag har inte kollat upp det,
men efterforskningar krävs väl inte nuförtiden?
Men visst är det rimligt?
Den som uppfann rulltrappan var nog fet.
Tror ni att en smal uppfann rulltrappan?
Uppfann en smal person den automatiska trappan?
Ni har väl inget otalt med trappor?
Smärta och lidande föder innovation.
Jag tror att det en gång i tiden
fanns en fet ingenjör som gick till femte våningen.
Ni vet att det är gränsen för feta, va?
Fjärde våningen, det är max.
På femte våningen: "Jösses, jag kommer dö."
Så är det.
Han går alltså till femte våningen.
"Det är så jobbigt.
En dag ska jag skapa trappor som går upp på egen hand."
Och därmed uppfanns rulltrappan.
Så låt oss tacka Paul Thomas Rulltrappa.
Uppfinnaren… Det är sant.
Kolla på TikTok.
Där finns alla fakta.
På riktigt. Ni kan kolla upp det.
Vad mer har feta uppfunnit? Ni vet inte.
Jävla smala människor. Ni bara sväljer smalpropagandan.
Eller hur?
Vad mer uppfann feta människor? Bidén.
Ni använder bidéer. Jag fattar.
Det ser jag på er.
Visste ni att bidéns uppfinnare var fet?
Tror ni att en smal uppfann den? Ni kan ju nå era arslen.
Ni når allt, eller hur? "Jag är smal. Jag når allt."
Visst? Vilket bra liv…
…ni smala lever.
Tror ni att ni uppfann den? Bidéns uppfinnare var fet.
Nån satte sig säkert ner, och han måste ha varit uppfinnare.
Kan inte tvätta röven.
"Jag når inte röven längre för jag äter mycket!
Jag kanske kan uppfinna en slang eller ett munstycke
att skölja skiten från röven med.
Skölja skiten från röven. Ingen mer skit!"
Och därmed uppfanns bidén.
Ge en applåd till John Bidé.
Det är sant. Det finns på TikTok.
John Bidé, bidéns uppfinnare. Sant.
Det finns mycket mer.
Rullstolen.
Någon fet uppfann rullstolen.
Men första gången han föreställde sig rullstolen
så gjorde han bara en stol med hjul för att slippa stå upp.
Han var glad: "Hörni! Jag har skapat den. Nu slipper vi ställa oss upp!
Vi kan sitta hela tiden. Vi kan åka dit."
Sen sågs den av andra.
"Vad häftigt. Bra för funktionsnedsatta och skadade."
Då sa han…
"Precis!
Det är vad den är till för."
Han har hjälpt många.
En applåd för Wesley Rullstol.
Vissa googlar redan. "Är det sant? Eller?"
Tror ni att det bara är utlänningar?
Jag pratar bara om utländska uppfinnare, men vi har feta filippinier
som utmärkte sig och uppfann vackra saker.
Vet ni att en fet filippinier uppfann silvanas?
Vet ni vad silvanas är? En del smala här har ingen aning.
Jag ser sorgen i era ögon,
för ni känner inte till silvanas än. Vad är ni för människor?
Silvanas? Ingen aning.
I princip den bärbara varianten av tårtan sans rival.
En sans rival man kan äta på språng.
Inget ont sagt om sans rival. Det är en fantastisk dessert.
Inga problem. Eller hur? Den är så vacker.
Väldigt utsökt. Inga problem.
Varför var då silvanas tvungen att uppfinnas?
Det här skedde i Dumaguete.
Det här är sant.
Det var där sans rival uppfanns!
Era idioter! Vet ni inte?
Känner ni inte till det?
Det är sant! Det var där sans rival uppfanns, okej?
En tjej, Bernadette Silvanas…
Ser ni? En tjej, för att vara inkluderande.
Bernadette, en fet persons namn. Det är verkligen…
Det är ett namn med tyngd i.
Eller hur?
Om man är en man och heter Pao Pao…
… är man ämnad att bli en gris.
Ingen säger någonsin: "Pao Pao, du är så bra på friidrott!"
Aldrig.
Det har aldrig yttrats.
Det är alltid: "Pap Pao, det finns en buffé med shumai!"
Såna saker.
"Var?" Nej
Det är Pao Pao.
Har ni märkt att alla mina feta karaktärer är likadana?
Jag är ingen bra skådis.
Bernadette Silvanas äter sans rival
och är redan på sin fjärde bit
när hennes kontor ringer: "Vi har ett krismöte.
Skynda dig! Du går ju så långsamt."
Ordagrant. Det är historia, så vi måste
alltid säga rätt, visst?
Så hon sa:
"Men… Men jag är inte klar än.
Hur ska jag kunna äta… Vänta lite!"
Så hon lade den som en skiva i folie, och det var det.
Silvanas var uppfunnen.
En applåd för Bernadette Silvanas från Dumaguete.
Ja.
En applåd för dem alla. Paul Thomas Rulltrappa,
John Bidé,
Wesley Rullstol,
Bernadette Silvanas. En stor applåd.
Trodde någon på det här?
Ens en? Bra.
Jag vill inte ha folk som lyssnar på falska nyheter.
Fast det är sant.
Inte för att jag är tjock,
men om ni har sett mina gamla framträdanden,
vet ni att jag alltid har en del
om snabbmatskedjan Jollibee.
Jag vet inte om ni har hört det.
Inte för att jag är fet
eller hoppas att Jollibee ska ge mig pengar.
Men om det är möjligt så är det inga problem för mig.
Det är väl också okej?
Jag tror att Jollibee är snabbmatskedjan som är mest pro-fetma
i Filippinerna.
Det är sant.
För de är de enda som har uppfunnit
Jollibees Chickenjoy-sololåda med fyra bitar.
Fyra bitar. Vilket perfekt antal!
Helt perfekt.
De har en målgrupp för den.
Chickenjoy med fyra bitar. Visst?
De brukade ha svårt att räkna.
Två bitar. För lite, eller hur?
Och med sex bitar måste man vara två.
Hänger ni med?
Och det är pinsamt, för han äter bara två.
Hänger ni med?
Ni ska dela, men du äter fyra.
Det blir pinsamt för båda två.
"Vill du ha mer? Du kan ta den."
"Okej. Är det säkert att jag kan ta den? Du är väl mätt?"
Vi genomgick en viss fas.
Folk frågade: "Varför är du så uppspelt över fyra bitar kyckling?
Beställ bara två tvåbitars."
Nån smal frågade mig det.
Smala kan inte relatera.
Ni är dumma.
Fattar ni inte?
Fattar ni inte att när man beställer två tvåbitars kyckling
så är det två måltider?
Det är två måltider. Det är ett slag mot vår självkänsla.
Det kommer med psykologisk skada.
"Vad vill du beställa?"
"Två tvåbitars kyckling."
Då får man två lådor, två uppsättningar bestick.
Man ser att det är för två personer.
Man går till bordet.
Folk tänker: "Han är här med någon." Nej.
"Jag är ensam. Döm mig inte!"
När man har ätit den första, för det finns ju två…
Det ligger färsk Chickenjoy i den andra lådan.
Man tänker: "Ska jag äta den?"
Man ger vika, för man är inte nöjd än.
"Jag äter de andra två bitarna."
Så man tar de nya besticken.
Det är som att börja om på ny kula.
Medan man äter: "Jag är så fet.
Jag är så fet!"
Men nu finns Jollibees Chickenjoy-sololåda med fyra bitar.
Någon på Jollibees utvecklingsavdelning
har faktiskt gjort efterforskningar.
"Många feta beställer två tvåbitars kyckling!
Jag tror att vi kan nyttja den marknaden."
"Vi skapar Jollibees Chickenjoy-sololåda med fyra bitar!"
Och mycket riktigt firade många feta.
Det är rätt mängd.
När jag går in på Jollibee är det med glädjefyllda steg.
"God morgon." "Det är det verkligen!"
Så sant.
"Er beställning?"
"Tja! Jollibees Chickenjoy-sololåda med fyra bitar!"
Visst? Det är drömmen.
Du får den i bara en låda.
Och bara en uppsättning bestick.
Det är bara till en person!
Oerhört fascinerande.
Jag hoppas att det här når fram till Jollibee.
Snälla, Jollibee. Snälla.
Ni är så nära en perfekt produkt, okej?
Men problemet är detta.
När man äter fyra bitar kyckling,
vad måste man beställa?
- Extra? - Ris.
Extra ris! Eller hur?
Termen "extra ris",
den är väldigt problematisk.
Den antyder att när man beställer extra ris,
finns det ett överskott av ris.
Att man redan har tillräckligt med ris,
men behöver extra, eller hur?
Helt fel. Det är ju för lite.
Inte ens för en tvåbitars med en ris.
Det är så dumt.
Visst?
Vi borde byta namn på extra ris för att göra det mer passande.
Jag kallar det nu "lämpligt ris".
För beställer man extra ris känns det som: "Jag åt för mycket".
Och ibland beställer man en till extra ris,
och en tredje extra ris.
Det stiger mig åt huvudet. "Jag åt mycket!"
Men om det är "lämpligt ris" och kassören också försäkrar en om det…
Det kan inkluderas i er utbildning.
Eller hur? Ni kanske kan säga:
"Får det lov att vara lämpligt ris? Det är precis rätt mängd."
Visst?
När man beställer en till:
"Ingen fara. Alla är vackra på sitt sätt."
Eller hur?
En till ris: "Ingen fara, det är ju semester."
Eller hur?
Nej, det är lätt.
Jollibee, jag har ett färdigt förslag.
Ni behöver inte köpa nytt omslag till den.
Ta Champ-burgarens omslag
och lägg fyra slevar ris i det.
Sen är det klart.
Det var så lite, Jollibee.
Ni behöver inte betala mig för det.
Jag gör det för feta och hjälper gärna till.
Ja, tack.
Är det okej om jag dricker,
eller skulle ni tänka: "Betalar vi dyrt för att han ska stå och dricka"?
Herregud.
Mår frun bra? Jag drack bara lite vatten.
Hon dör här borta.
Ni kanske inte vet att det är svårt att vara lokal artist.
Det är svårt, speciellt nu när världen är öppen.
Man konkurrerar globalt.
När utländska artister kommer hit
går de upp på scen och hälsar med "Mabuhay!" och…
"Ja!"
"Mahal ko kayo!" "Ja!"
"Ja! En utlänning som talar tagalog! Ta mina pengar!"
Jag har pratat tagalog länge nu.
Om jag säger mabuhay,
skulle jag då få… På allvar?
På allvar?
Lura mig inte. Mina biljetter är billiga.
Höjer jag priset till 10 000 peso: "Är han utlänning?"
Så är det alltid.
Visst? Men det är löjligt.
Vi gläds åt att de säger mabuhay.
Är det för att vi driver med dem?
För mabuhay stämmer inte ens. Det är väl inte vår hälsning?
När utlänningen sa mabuhay på scenen
frågade han nog det filippinska teamet eller producenten:
"Hur hälsar ni här på Filippinerna?"
"Jaha, 'mabuhay'".
Och när han går upp på scen: "Mabuhay!"
Men det stämmer inte ens.
Är det nån här som hälsar genom att säga mabuhay?
Finns det en enda person här som har hälsat med mabuhay
någon gång i sitt liv,
går jag i pension nu direkt.
Finns det någon? Ingen.
Ingen.
Vem säger: "Mabuhay, brorsan"?
"Mabuhay, brorsan. Just det."
"Var är du? I Poblacion?" "Ja, kompis."
"Ska du hem? Mabuhay, brorsan."
"Mabuhay. Brorsan, mabuhay."
Det har aldrig hänt. Men ändå lurar vi dem.
Varför? Skäms vi för att berätta om våra riktiga seder?
Skäms vi? "Vad är er riktiga hälsning?"
"Det här…"
"Du!" Eller hur?
"Kumusta? Hur mår du? Allt bra?"
Vi borde lära dem andra bättre filippinska seder.
Det finns en filippinsk sed jag gillar.
Den där jag blir ombedd att äta.
Det är även som en hälsning när man kommer mitt i maten.
"Sätt dig och ät!"
Det fina är att det är som ett rollspel.
Eller hur?
Det är den enda hälsningen med ett sedvanligt svar.
De säger: "Kom och ät!" "Nej, tack. Jag är mätt."
Man kan inte tacka ja!
Det visste inte jag förrän jag var typ 26.
Jag trodde att jag kunde tacka ja.
Hela tiden.
"Kom och ät!" "På riktigt? Vad blir det?
Det här är bara en ostkorv. Vi delar den på tre."
Eller hur?
Filippinier är fantastiska. Även om maten är knapp: "Ät!"
Även om bara renslickade ben är kvar:
"Ät!" "Nej, jag klarar mig.
Jag vill inte äta moroten från din kycklingcurry.
Bara en kvar. Den är tragisk."
Det är vad man äter om man har ris kvar.
"Okej, jag tar en morot." Visst?
Så är det. Det finns ett sedvanligt svar.
Visst är det vackert? "Kom och ät!" "Jag är mätt."
"Nej, jag är klar."
Många ursäkter, va? Så att det inte…
Man säger: "Ät!" så att han inte ska bli obekväm.
"Känn dig välkommen. Du kan äta här."
Då svarar personen: "Gör dig inte besväret." Visst?
Om han insisterar så blir det en dragkamp.
"Nej, ät. Vi har mat kvar. Jag hämtar mer."
"Jag har redan ätit." Han kommer med ursäkter.
"Jag åt på vägen hit."
"Vad menar du med det?
Du åkte motorcykel hit.
Åt du på vägen?"
Hur går det till?
Visst?
Jösses!
Det är vad vi borde lära utlänningar.
De anordnar en konsert: "Kom och ät!"
"Vi är mätta!"
En annan sed jag gillar är ingat, ta hand om dig.
När ni skiljs åt senare, "Ingat!"
Ni säger garanterat ingat.
Vi betonar det, eller hur?
"Ingat. Ingat ka."
"Mag-ingat ka." Det är automatiskt.
Ibland när man släpper av någon vid hans hus
och han stiger ur: "Ingat! Oj!"
"Vi är redan här!" "Ja, här bor jag."
"Jaså?"
"Vad lustigt. Här bor jag. Där är min grind, och du sa ingat."
Sen händer det.
Jag trodde att det var då de hånglade.
Förlåt, det var inte riktigt en del av skämtet.
Ingat, eller hur?
Varför betonar vi det? Ingat.
För vi vet att vi bor i Filippinerna.
Vi vet att man kan drabbas av något när som helst.
Vart man än går, om än bara till parkeringen,
kan mycket hända, så ingat.
Folk säger: "Det är 'take care' på engelska."
Nej, det är det inte.
Det är något mycket starkare.
Visst? Ingat.
"Var jävligt försiktig.
Du är i Filippinerna. Faran lurar överallt."
Det är vad det betyder.
Vi vet att när man kommer ut från var man nu är,
går till sin bil eller nåt,
finns det inga trottoarer.
Och finns det en så dyker en stolpe plötsligt upp.
Man får göra så här.
Man går sidledes med skylten i nyllet.
Sen får man något blött på sig.
"Fan, det är piss! Urin!"
Det vet alla. Alla har vi upplevt det.
Man går och så finns det ett hål i gatan.
Foten åker ner och hålet är knädjupt.
Plötsligt har man leptospiros.
Möjligheterna är många. Man går och ser en smutsig luffare.
Sen pratar han med dig, och han typ…
Och du kan inte…
Man kan inte slåss mot en smutsig luffare.
När man slår honom tar man giftskada.
Det går inte.
"Herregud!
Varför är det jag som tar skada över tid?"
Visst?
Det går inte, nej.
Mycket kan drabba en.
Man kan bli rånad.
En trehjuling kan ramma dig.
Man kan trampa i skit.
Det mest irriterande.
Att trampa i skit.
Så jobbigt. Man går hem automatiskt.
Per automatik.
Även om man precis gått ut.
Bättre om man har möjlighet att gå hem.
Tänk om man ska till jobbet? Man är uppklädd.
Parfymerad. Nya skor.
Man vill impa på kontorsförälskelsen.
Åkte taxi för att vara fräsch.
Men plötsligt dyker skit upp,
och man kliver i det.
Men man måste fortsätta mot jobbet.
Nu då? Man knackar på hos hus.
Man undrar: "Någon hemma?"
Man sätter upp foten.
Ser ni. Man sätter upp den mot hälen.
"Någon hemma?
Jag trampade i skit!"
Sen kommer en dam ut. "Vad har hänt med dig?"
"Jag har trampat i skit." Så hon ger dig en slang.
Men vattentrycket är väldigt lågt.
Det är som att hälla ett glas vatten på skorna.
Och damen pratar med dig:
"Var hände det? Jag säger ju åt dem.
Det borde tas upp, men det finns ingen ägare.
Ingen äger hunden. Vem ska plocka upp det?"
Och medan hon pratar
sätter du tummen på slangen för att…
…öka trycket.
Man kan inte fråga: "Har du en med högre tryck?
Har frun en högtryckstvätt?
Skiten har stelnat.
Det torkade på vägen hit
av vindexponeringen.
Så den stelnade i sulans springor."
Plötsligt frågar hon: "Var jobbar du?"
"Där." "Min dotterdotter nekades där."
Hennes problem blir ditt problem.
Du har ju bara trampat i skit!
Så irriterande! Eller hur?
Jag brukade tro att det värsta som kan hända är att trampa i skit,
tills följande inträffade.
Jag skopade skit.
Vissa av er fattar, andra tänker: "Va?"
Jag ska förklara.
Skopade skit. Skopade.
S-K-O-P-A. Skopade, okej?
Hur då? När man vanligtvis trampar i skit…
Vi säger att det är mikrofonen.
Okej.
Luktar illa.
Här är ens fot.
Hopp…
"Struligt! Jag trampade i skit."
Det var vad som hände här.
Men tänk om man skopade skit?
Så här var det. Här är ens fot.
Hopp…
Det bara ligger där.
Det är verkligen den ultimata olyckan.
Här är skiten, här är ens sko.
Ens fot.
Planeterna låg verkligen i linje för att lyckas med detta.
Merkurius är i retrograd.
Jag är från södern och har alltid på mig strandtofflor.
När det hände mig hade jag strandtofflor.
Jag promenerade i villaområdet i vår by.
Jag går, och plötsligt…
Jag går, och vad händer härnäst?
Uppåtgående rörelse.
Skopar skiten.
Det kändes så jäkla konstigt.
Man kan inte föreställa sig vad som har hänt.
Man bara går, och så plötsligt…
"Tofflorna är så bekväma."
Och så plötsligt:
"Varför känns det plötsligt ännu bekvämare?"
Och sedan: "Vad är det som luktar?
Vad har hänt?"
När man tittar finns det redan något brungult mellan…
Man fattar inte.
"Varför är det skit i mina strandtofflor? Hur gick det till?"
Sen tittar man bakåt.
Man kollar så klart vad man trampat i.
När man ser den så är den uppkammad.
Skiten ser ut så här.
Den är redan kammad.
Man kan inte göra nåt.
Man har skopat skit!
När man ser den är den som en gul chokladkräm.
Man börja leta efter en slang och knackar på:
"Någon där?
Jag har precis… Nej, jag skopade skit!"
Slangen räcker inte.
"Du behöver en hink.
I med den."
Gillar ni min innerstadsfarmor…
Min innerstadsfarmors röst?
"Jösses!
Unga sysslar bara med TikTok!
Bara TikTok! Vet inte hur man jobbar.
Omskär sig inte längre." Nej, jag vet inte om…
Jag säger det inte,
men när jag dricker så klappar folk.
Jag vet inte varför.
Och högre än för mina andra skämt.
Jag ska dricka vatten hela showen.
Jösses!
Min flickvän och jag firade precis ett år.
Ja. Jo. Japp.
Det är lustigt, för innan dess
hade jag varit singel i fyra år.
Det var tufft.
Vem är singel? Klappa.
Oroa er inte.
Där!
Nån räckte upp en hand. Två.
Okej.
Är nån singel? Inga singlar här? Okej.
Då har ni alla…
Då har ni bra liv?
Det mest irriterande som singel
är att folk behandlar en som om man måste lagas.
"Varför är du singel?
Du ser okej ut.
Du är okej."
Det är för fan okej att vara singel.
Sen parar de ihop en med nån. Det är så irriterande.
De tror sig veta vem som är menad för en.
Jäklar, det är arrogansen hos hopparning.
"Min kusin är singel."
"Då kan du gifta dig med henne."
Bevisa det! Eller hur?
"Bevisa att hon är en bra hopparning, sen är jag med
Ni först. Gå och hångla."
"Men vi är kusiner." "Bara ursäkter.
Äkta kärlek bryr sig inte.
Du sa väl att din kusin var okej? Så varför vill du inte?"
Visst?
Jag hatar hopparning.
De frågar vad man gillar hos en person. "Vad är din typ?"
"Mandelformade ögon? Ljus hy? Solbränd?"
Sen kategoriserar de kvinnorna i grupper.
De kategoriserar människor.
Sen gör de en lista och ger den till en.
Jösses vad onaturligt. Eller hur?
Jag har ingen estetisk typ. Absolut ingen alls.
Jag tittar mer på ekonomisk status.
Min typ är
vad jag kallar för "villatjejer".
Kvinnor som bor i villaområden. Det är allt.
Jag kör bara San Lorenzo och uppåt. Okej?
Inget annat. De är bäst!
Har ni dejtat en villatjej? De är bäst.
Typen man frågar: "Vad jobbar du med?"
"Jag jobbar för familjeföretaget."
Villatjejen.
Typen som från ingenstans frågar dig:
"Vill du följa med min familj på semester i Prag?"
Tack, villatjejen.
Till och med ditt visum fixas. Så bra.
"Vi går till poloklubben. Vi tar det på mitt kort."
Villatjejen! Den bästa!
Jag skojar! Vilket svin, visst?
Nej, jag bara…
Jag tar tillbaka det.
Jag gillar tjejer som bor i villaområden
eftersom jag vet att de har dusch.
Jag älskar duschsex.
Så enkelt är det.
Duschsex är bäst. Gillar nån annan här…
Ingen? Ingen gillar att… Bara jag? Okej.
Okej, då.
Visst, duschsex.
Jag vill ha det riktiga duschsexet.
Inte duschsexet från filmer
där de hånglar i duschen och inte drunknar, alltså…
Flödande vatten utan att drunkna.
Låter som skitsnack, visst?
Jag vill ha äkta duschsex där man turas om i vattnet.
Det vill jag ha.
En badar medan den andra blir kall.
Iskall, eller hur? "Är du klar med schamponeringen?"
"Vad långt hår du har!
Det kan nog ta lång tid. Mitt tar bara en minut.
Är det min tur?"
Det är vad jag vill ha.
Filmers duschsex är skitsnack. Med väggtryckandet.
Så fan heller.
Och det tänder de på.
Det gör ont att tryckas mot en vägg!
Har ni någonsin tryggts mot en vägg? Väggar är hårda.
Inte som att bli kastad på en säng. Den ger inte vika alls.
Den är kaklad och hård.
Jag trycktes mot en vägg och slog i huvudet.
"Jag hör inget.
Är det hjärnskakning?
Ja, det är en hjärnskakning.
Det är alltså så här hjärnskakningar orsakas.
Jag måste till sjukhus."
Känns bra. Jag gillar duschsex. Jag gillar att tvätta varandra.
Jag tvättar din rygg, du tvättar min.
Såna grejer? Som när man frågar:
"Kan du dra ut håret från mitt arsle?
Jag når inte." Det är sann kärlek!
Så jag älskar duschsex.
Jag testade sex med skopa. Inte samma sak.
Det är inte hett. Vet ni det? Typ…
"Det är lite kallt, funkar det för dig?
Det har stått ett tag. Ska jag koka vatten?"
Och man sitter på huk.
Det är aldrig avslappnade att bada med skopa.
Med en dusch står man bara. Med skopan är allt intensivt.
Man skyndar sig, för vattnet rinner snabbt.
Man får jaga det. "Det är redan här!"
Jag har testat.
Inte samma sak.
Det är duschsex, men inte samma sak.
När jag är singel, särskilt nu…
Det är annorlunda nu. Många är redan sexpositiva.
Jag är också sexpositiv.
Jag försöker vara fördomsfri om vad folk gillar och kinkar.
Visst?
Man stöter även på vissa man inte klickar med.
Ibland funkar det inte.
När jag var singel
dejtade jag nån och allt gick bra.
Vi pratade i restaurangen,
samtalet var bra, bra kontakt.
Vi hade samma smak för musik och film. Såna saker.
Vi gick runt i köpcentret.
Vi märkte inte att det hade gått tre timmar.
Vi pratade.
Efter det följde jag med henne hem,
hon bjöd in mig till sin lägenhet.
Jag tänkte: "Ja! Bra jobbat!"
Vi kom till hennes lägenhet. Vi hånglade.
Så.
Vad dåligt.
Det är komiskt hånglande.
Gör jag det rätt ser det löjligt ut.
Visst? Det är inte okej.
Så det är komiskt…
Men vi hånglade och efter det sa hon: "Jag ska bara fräscha till mig."
Så hon gick på toa.
Hon lämnade dörren öppen.
Jag tänkte: "Jösses. Är det en inbjudan?"
Plötsligt sa hon: "Kom."
När jag kom in såg jag ingen skopa. "Bra jobbat."
Visst?
Det kollade jag först.
Sen såg jag hennes dusch. En regndusch.
Den är på och jag såg vattentrycket. Den hade kunnat skölja bort kakelfog.
Så starkt var den.
Jag tänkte: "Jag ska sätta öronen framför den."
Det är så skönt, visst?
Vi snackar lyxvattentryck. Jag var överlycklig.
Vi hånglade i duschen.
Sen gick hon ned på knä. "Herregud, hon gick ned på knä."
På allvar? Första dejten och hon är redan på.
Plötsligt sa hon: "Kan du kissa på mig?"
Vi är sexpositiva, hörni.
Bli inte äcklade.
Det finns de som gillar det, och det är inte negativt.
Det enda problemet är:
om ni inte är kompatibla, tvinga inte.
Så enkelt är det.
Problemet är att
det var en känslig situation,
för vi var redan upphetsade.
Allt gick så bra.
Vi gillade det, så när hon frågade mig
var jag tvungen att neka.
Man måste vara försiktig när man nekar. Visst?
Det vore oförskämt att säga: "Jag vill inte!
Fan vad äckligt!"
Eller hur?
Man måste vara varsam.
Men min hjärna gick i slow motion.
Den gick i bullet time.
Rösterna i mitt huvud snackade. "Okej. Vill hon bli kissad på?" "Ja."
"Gillar vi det?" "Nej.
Det gör vi inte."
"Vad ska vi göra och säga?"
"Vi måste neka snällt,
men det måste ske nu, för det har gått lång tid."
"Nu måste du prata. Säg något, Red."
"Jag behöver inte kissa nu."
Då san hon: "Okej."
Men problemet var
att jag verkligen behövde kissa.
Blåsan var som en full vattenballong.
Hade nån petat på mig hade något kommit ut.
Lite skulle ha kommit ut.
Som en vattenballong.
Men jag är en gentleman.
Jag är en gentleman, så vi hånglade.
Vi hade sex. Vi hade sex i tre omgångar.
Vi pratar emellan. Det är inte sex utan uppehåll.
Det finns något emellan. Det pratas.
Jag kände till hennes karriärsmål, frustrationer, hat mot chefer.
Hennes ex som hade en orm.
Jag kände till allt.
Efter tredje rundan pratade vi mer. Vi hade ett långt eftersexsamtal.
Till slut var jag tvungen att gå.
Jag sa: "Vilken härlig kväll. Tack så mycket."
Sen stängde hon dörren.
Så fort låset klickade
rusade jag till hissen.
Jag tryckte snabbt på nedknappen.
Jag tror att hissar går fortare om man pressar dem.
"Jag behöver dig!
Jag behöver dig nu, hissen."
Jag kom ned till bilen och skyndade mig till närmsta bensinmack.
Jag kissade massor.
Mitt kiss hade satt världsrekord
om Guinness rekordbok varit där.
Typ: "Wow, vad mycket."
Trycket var starkt.
Saken är den
att när jag kom dit
så gick jag direkt till båset, och det jag gjorde där
var att köra in tummen i mitt bäcken.
Jag skadades, för jag hade bälte på mig.
Det suger att behöva kissa när man har bälte på sig.
När jag dragit ned byxorna var penisen… Här är byxorna.
När min penis kom hit gjorde den så här…
Som en brandslang.
Jag försökte kontrollera den. Flyttade mig bakåt.
Jag kissar från bakom trepoängslinjen.
Som basketspelaren Steph Curry!
Det är redan långdistans. Jag kissade så mycket.
Jag kissade mycket
att det spolade toan.
Så mycket och så starkt var det.
Toaletten spolade och jag var inte ens klar.
Jag fyllde den igen. Sen spolade jag den som vanligt efteråt.
Ifall ni ville veta den detaljen.
Så var det. Det var exakt vad som hände.
Och jag tänkte:
"Hur fan hamnade jag här? Vad fan hände?"
Jag tänker tillbaka på det.
Det är som att hon lurade mig.
När vi var på restaurangen och beställde
så sa hon: "Vi tar tre kannor iste med persika."
Tre kannor iste?
Och jag drack allt. När vi gick hade hon en vattenflaska.
Den var på 1,8 liter: "Vill du ha?" "Ja, tack."
"Vad omtänksamt."
Den största drickan när vi gick på bio.
"Jag kan inte dricka upp."
"Åh, root beer. Visst."
Jag borde ha fattat. Det var planerat.
Jag visste inte.
Och när folk hör berättelsen frågar de mig:
"Varför åkte du till en bensinmack?
Efter sexet borde du ha kissat där."
Tror ni att det är så lätt? Jag sa att jag inte behövde.
Och sen plötsligt: "Jag måste kissa." Visst? Hur ser det ut?
Om jag hade kissat där hade hon kanske gjort nåt.
Hon hade kanske sprungit fram: "kontring!"
Och plötsligt…
Förlåt, jag vet inte. Dricker de det?
Jag vet inte vad de gör.
Strunt samma.
Och därför gjorde jag det inte. Det är klurigt.
Jag har stött på många som… Jag kan inte förklara.
Jag hånar inte kinkar,
men vissa verkar konstiga.
Visst? Som under pandemin.
Vem var singel under pandemin? Jäklar, vilken prövning.
Känner ni till det? Vi har sex över chatt.
Vi gör det där. "Jag drar ner dina byxor."
"Jag tar fram min penis, som är…
23 centimeter."
Det är svårt, visst?
Och termen är så ful. "Cybersex."
Cybersex.
Eller hur? Den är inte sexig.
Och när man pratar med en kvinna.
"Vad sägs om cybersex?"
Inte särskilt smidigt.
"Ska vi gå till mitt Zoom-rum?
Jag har premium.
Ingen gräns på 40 minuter.
Den har obegränsad tid."
Det är konstigt.
Jag fattar inte. I alla fall
brukade jag chatta med en som skickade nakenbilder.
Åh, nakenbilder.
Skickar nån här såna?
På allvar? Okej.
Så hon skickade nakenbilder.
Givetvis wow, "Du är så sexig". Såna saker.
Sedan bad hon mig:
"Kan du göra en runkhyllning?"
Okej, det finns två…
De vet vad det är. Andra låtsas bara.
En runkhyllning är när ens partner skickar nakenbilder
och förväntar sig att man ska…
ni vet, onanera
och sedan ejakulera på bilden.
Sedan ta en bild av det som är på hennes bild
och skicka så att hon blir upphetsad.
Jag vet inte varför, men det är så det är.
Hänger ni med?
Jag tycker inte det är konstigt.
Det är bara det att det är en logistisk utmaning.
För man utgår ifrån att personen som får nakenbilderna
har en skrivare.
Visst?
En logistisk utmaning.
Klockan tre på natten: "Jag vill att du kommer på det här fotot."
Visst?
"Jag har ingen skrivare."
Man måste skriva ut själv.
Har man en skrivare hemma brukar det vara en familjeskrivare.
Man måste knacka på.
"Pappa…
Är du vaken?
Jag måste skriva ut nåt. Jag e-postade det till dig.
Jag behöver det som A3… eller A4. Ja."
En stor skrivare för ett A3.
Vad gör man om man inte har en skrivare? Går till en butik?
Skriva ut den där? Även om den skickas tidigt går det inte.
Man går till grafikaffären i huvtröja.
"Skriv ut den här."
"Vad är det?" "Bild. Ja, en bild."
"Vilken storlek? Plånboksstorlek?
Eller A3?
Vilken storlek? Åh, det är nakenbilder!
Matt? Blankt?
Vad är det här? Nakenbilder? Är det till en runkhyllning?"
Runkhyllning.
"Ska det lamineras?
Om det är laminerat och du kommer på det,
men inte gillar hur din sperma ser ut,
torkar du bara av
och gör om det. Okej? Du behöver inte komma tillbaka hit.
Vill du ha en genomskinlig mapp?
Ifall du har många partners.
Olika nakenbilder.
Du ejakulerar en gång och byter bara bild.
Arrangera positioneringen
som du vill ha den.
När du har mycket sperma så går den inte till spillo.
Det kanske inte sker igen.
Bara att byta bild
och skicka den till många!
Eller hur? En mapp."
Det är en logistisk utmaning.
Jag sa till min chattpartner: "Jag har ingen skrivare."
Hon sa: "De flesta killar gör det bara på mobilen."
På mobilen?
Vad fan, min mobil. Den har jag i jobbet.
Tänk om jag e-postar i sängen och tappar den i ansiktet?
"Fan, jag sarrade på den igår."
Visst?
Och tänk om mobilen går sönder?
Vad säger jag till reparatören?
"Vad hände med den?"
"Den bara gick sönder."
"Vad är det här? Runkhyllning?
Du skulle ha haft härdat glas på den.
Det borde du ha som skydd.
Jag ska demonstrera. Den här har härdat glas.
Jag ejakulerade på den fyra gånger igår.
Inga problem."
Visst?
Och ärligt talat, okej.
Om du ejakulerar på din mobil, okej.
Du gör det på mobilen. Men hur tar du en bild av den?
Du knackar på hos pappa. "Pappa…
Sover du? Ge mig din mobil.
Jag ska ta en bild. Du kan radera den.
AirDropa till mig."
Visst?
Men jag har faktiskt
en historia.
Första gången det hände blev jag så uppspelt.
Sen insåg jag, när jag ejakulerat på mobilen…
Hur ska jag ta bilden?
Jag sa: "Fan!
Vad ska jag göra?"
Det var roligt, för jag såg mig i sovrumsspegeln.
Reflektionen av mig medan jag lyfte min laptop.
Den är i Photo Booth-appen.
Sen vänder jag webbkameran mot…
Jag vill att det ska vara påhitt, men det är det inte.
Hon är nöjd. "Wow, det ser bra ut."
Självklart har den härdat glas.
Wow.
Det var obscent.
Filippinier gillar obscenitet.
Även de andra ståupparna från förr,
det var deras signum, de obscena grejerna.
För tekniskt sett är vi undertryckta som nation.
Vi är en katolsk nation. Väldigt undertryckt.
Jag pratar alltid om den riktiga filippinoupplevelsen
i mina shower.
Jag representerar oss väl.
Jag representerar det som verkligen sker. Jag pratar om det.
Om ni har sett mig förr så pratar jag om
religiösa skämt ibland,
livet som singel i Filippinerna,
livet som fet i Filippinerna.
Jag tycker att det är trevligt
att filippinoamerikanska komiker representerar oss,
men de representerar inte den sanna kulturen här i Filippinerna.
Det fattar ni väl?
Därför slåss jag för den.
Inte bara jag.
Det finns en stor ståuppscen på uppgång i Filippinerna.
Tack, Comedy Manila.
Om ni ser på shower…
Ja, det finns många filippinska ståuppkomiker
som delar berättelser om sin kultur ur deras synvinkel,
livet under uppväxten.
Så när ni ser på shower
kanske ni kan relatera till fler komiker tack vare kulturen.
Många feta och snygga kan relatera till mig.
Visst.
Där ja. Och därför är det med i min show.
Folk frågar: "Skämtar du om religion? Är inte det stötande?"
Det är med i kulturen.
Jag pratar om att växa upp som katolsk pojke.
Katolsk skola, katolsk uppfostran.
Jag har inga problem med den katolska kyrkan.
Den gör mig faktiskt häpnad.
Så häftig, visst?
För det verkar som att jag minns alla kyrksånger.
Kyrksånger är vackra.
Jag går inte på mässa längre, men jag älskar dem så mycket.
Till den grad att mormor tvingade mig att lämna kyrkan.
Hon tar inte med mig till kyrkan längre, för jag tillber för intensivt.
Jag förivrar mig.
Jag tillber för hårt.
För sångerna är vackra.
Prisa Herren över hela jorden
Låt glädjefyllda hjärtan upphöjas
Oh yeah
Spela era gitarrer till musiken
Med orgel och trumpet, gläds
"Finns det en trumpet?"
Och min mormor:
"Kom ner därifrån.
Varför står du på bänken?"
Jag gör så här i kyrkan och det tillåts inte.
Det är inte tillåtet att tillbe mer.
Ens tillbedjan ska begränsas.
Jag är uttrycksfull, vilket förbjuds.
Vi har vackra kyrksånger.
Man får inte digga till dem.
Varför inte?
"Prisa Herren över hela jorden"
är Filippinernas "Bohemian Rhapsody".
Men man får inte köra järnet. Man får inte ryckas med.
En av mina favoritsaker som katolik är seden visita iglesia.
Visst?
Rundresa.
Med familjen.
Man får smaka isröror med frukt från olika delar av Filippinerna.
"Så det här är Bulacans isröra."
"Så det här är Lagunas isröra."
Såna saker. Det gör en glad.
Min favorit är att läsa små mässböcker.
Korsvägsandakten.
Verkligen en favorit.
Men mamma förbjöd mig
eftersom jag röstsatte
karaktärerna.
Men har jag fel?
Har jag fel?
Ska Pontius Pilatus och Maria Magdalena ha samma röst?
Är det verkligen rätt?
Bara en kontinuerligt monoton röst?
Kan det inte göras med…
Har jag fel för att jag ger motivation?
Och jag ger bakgrundshistorier
till rösterna mina karaktärer har.
Jag är en skådespelare.
Jag är en artist. En konstnär.
Gud gav mig talang, men inte för att visa min kärlek för den?
Märkligt, va?
Varför får jag inte det?
Så på vår senaste visita iglesia
sa jag till mamma: "Snälla, bara en andakt.
Snälla, bara en andakt.
Herregud, bara en."
Hon sa: "Okej då.
Men gör du det med rösterna
skär jag kulorna av dig."
Ja, det är så min mamma är. Hon sa det i kyrkan.
Rätt galet, eller hur?
Så hon gav mig mässboken. Andakt 11, jösses.
Bra andakt. Stabil andakt.
Jesus fästes på korset mellan två tjuvar.
Tre karaktärer.
Jag sa: "Det kan funka."
Jag tänkte: "Fan, ska jag bara läsa
eller göra det jag är född för att göra?"
Så jag såg tre karaktärer.
När det äntligen var min tur
sa jag: "Jesus korsfästes mellan två tjuvar,
och en av tjuvarna sa:"
"Är inte du Jesus Kristus?
Varför använder du inte dina krafter
för att ta ned oss härifrån?"
"Håll käften!"
Vid det laget satt mamma med en annan familj.
Hon var på andakt tre igen.
"Jävla unge. Värdelös."
Hon upprepade andakten.
Okej?
"Håll käften!
Han…
Han är oskyldig. Vi är inte tjuvar.
Han är oskyldig.
Jesus!
Kom ihåg mitt namn när du kommer till paradiset.
Ja, mabuhay, brorsan. Alltså…
Jag glömmer dig inte." Hur som helst, tack så mycket!
Kämpa för era drömmar!
Undertexter: Jonny Myrén