Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mine damer og herrer,
en applaus for Ronny Chieng!
Takk. Takk, Hawaii!
Jeg fyller 38, så jeg henter ut konas egg i år.
Jeg henter ut min kones egg så vi kan lage og fryse embryoer.
Da trenger vi ikke å få barn nå, for barn er det du får
når du har gitt opp egne håp og drømmer.
Jeg prøver fortsatt!
Venner på min alder som har barn, ser forjævlige ut.
Jeg kan ikke engang ta bilder med dem
og legge det ut på min profil,
fordi det kødder med estetikken på min Instagram.
Med sine jævla slitne tryner.
Hengende hoder, rynkete og fulle av kråketær.
Viker.
Vissent, grånende hår kommer ut i klumper.
På grunn av barna deres.
En jeg gikk på videregående med kom på et av showene mine,
og vi møttes etterpå og han hadde med seg noen.
Jeg spurte: "Er dette mora di?
Takk for at du tok med moren din til showet mitt."
Den andre var også en jeg gikk på videregående med.
Så jævla stygge
har disse menneskene blitt på grunn av barna sine.
Helt ugjenkjennelige.
Jeg bruker penger og vitenskap til å bremse det.
Første trinn for å hente ut min kones egg er
at jeg må injisere henne to ganger om dagen i to uker.
Jeg må injisere kona mi.
Det er jeg som injiserer kona mi to ganger om dagen i to uker.
Null medisinsk opplæring.
Jeg fikk ingen medisinsk opplæring.
Myndighetene lar deg gjøre dette. Legen ba meg gjøre det.
Legen spurte: "Har du holdt en sprøyte før?
Nei? Perfekt, ta denne,
og injiser kona di midt på kroppen
som Nicolas Cage i The Rock.
"To ganger om dagen i to uker med kjemikalier som vi sender deg.
Mystiske kjemikalier som vi sender hjem til deg i umerkede brune esker.
Stol på oss. Det er helt korrekt
at du injiserer den du elsker mest."
Internettkjemikalier som kommer… De kommer i pulverform!
Jeg må gjøre det om til væske, er dere med?
Det er en meth-lab på kjøkkenet mitt. Jeg blander…
Jeg svetter, for jeg er redd for å rote til målene og drepe kona mi
med disse sterke legemidlene
som du løser opp i destillert vann og så må du…
Luftboblene roter til mikromillimetermålene.
Så putter du det i sprøyten.
Knips nålen som om du vet hva du gjør.
Jeg vet ikke hva jeg gjør!
Jeg så noen gjøre det på Doogie Howser.
Jeg aner ikke i hvilken vinkel den skal settes.
Det ser så vondt ut når den går inn…
Jeg elsker kona mi. Jeg orker ikke å se henne ha det vondt.
Jeg orket ikke engang å se nålen gå inn i henne.
Jeg måtte injisere henne slik.
Jeg dekket for øynene, og tok en backhand…
…nesten som Kurosawa.
"Traff jeg midten av kroppen din?
Nei? Ok, bare gå inn i nåla!
Skal jeg gjøre alt? Møt meg på halvveien."
Og legen sa: "Hvis du gjør alt riktig,
om du måler riktig, injiserer på riktig tidspunkt,
skanner de denne delen av kroppen hennes." Chicago Bulls-logoen.
Og de sa:
"Hvis dere gjør alt riktig, basert på det vi ser her,
kan dere forvente 15 egg."
Kona mi fikk 26.
Ja. Alltid en…?
Ja, alltid en sen, halvhjertet respons på…
Vanligvis vil kvinnene i publikum bare: "Ja."
Mennene i publikum er alltid sånn her:
"Er det et bra tall?
Er 26 et bra antall egg?
Hvor mange egg er lik en baby?
Er det fire egg i én baby?
Så 26 egg er seks og en halv baby hvis du klemmer den sammen…"
La meg si det så menn kan forstå det.
Tjueseks egg fra én vagina, i én syklus, er MVP-tall.
Tjueseks egg er
som hvis Magic Johnson alltid var banens beste og kurerte sin egen AIDS.
Det er nivået på det medisinske mirakelet som skjer
i denne delen av min kones kropp,
oksehornet som krøller seg inn i seg selv.
Legen skrapet 26 egg
ut av min kones vagina, som lakserogn.
Skrapet dem ut.
Så legger man den på nigiri og spiser den.
Slik blir babyer til.
Du drysser eggene som salt på ikuraen og spiser den.
Vi prøver å lage embryoer.
Egg er bare halve ligningen.
Egg er bare halvparten av embryoer.
Hun gjorde sin del bra.
Nå må jeg bidra til min del av embryo-ligningen.
Så jeg sitter på legekontoret.
Som en våt due, ok?
Legen kommer bort.
Legen er en kvinne for selvsagt er hun det.
"God morgen, Mr. Chieng. Når ejakulerte du sist?"
Kona mi: "Ja, når gjorde du det sist?
Vi vil gjerne vite det."
Den eneste gangen vi ikke kan lyve om å runke
er når en lege stiller deg et direkte spørsmål.
Det er for reproduksjon, så du må fortelle sannheten.
"Greit, jeg skal si sannheten.
La meg sjekke kalenderen min.
Sist gang jeg ejakulerte var…
Skal vi se… I går, rundt 15.00."
Kona mi sier: "I går…
…var vi sammen hele dagen."
"Ja, men husker du da du tok ut søpla?"
Fordi jeg hadde også MVP-tall.
Mens tida rant ut.
Forsvaret ble presset hardt.
Men jeg tenkte på deg.
Du var så sexy da du bar ut den dryppende søppelsekken
full av fiskesaus eller hva nå vietnamesere spiser.
Kona mi er vietnamesisk. Aner ikke hva hun spiser.
Nước mắm.
Jeg gikk jeg inn på det rommet du går for å runke.
Det medisinske runkerommet.
Alle sykehus har et medisinsk runkerom.
Ok? Det er ganske diskret, lite skilting.
Mindre enn det burde være.
Mye krøllete tegnepapir under rumpa.
Jeg sitter på et medisinsk runkerom.
Alene.
Voksne menn utenfor døra venter på at jeg skal bli ferdig…
…så de også kan bruke det medisinske runkerommet.
Det er som et leiekontor.
Jeg sitter alene på runkerommet.
Og…
Jeg kunne ikke komme!
Beklager!
Beklager at jeg ikke pervers nok til å runke på kommando.
Beklager at jeg ikke er en sexforbryter
som kan runke mens folk dør over og under meg!
Beklager!
Beklager at tanken på at noen gjenopplives
i de tilstøtende operasjonssalene i en smertefull dødskamp
mens familiene gråter på venterommet,
ikke tente meg.
Jeg kunne ikke komme. Så jeg ringer 911.
"De tvinger meg til å ejakulere i et fullstendig sterilt rom."
Jeg tilkaller legen. "Jeg får det ikke til.
Jeg kan ikke ejakulere under disse omstendighetene.
Stemningen er feil.
Kan jeg ejakulere hjemme?"
Legen: "Ja, men så snart det kommer ut av kroppen din,
går den ut på dato raskere enn avokadoer på Hawaii, ok?
Du har 45 minutter før sannsynligheten minsker for…
Jeg sa: "Greit.
Jeg drar hjem, ejakulerer, og kommer tilbake om 45 minutter."
Jeg drar hjem, åpner døra, ejakulerer umiddelbart.
Ikke sant?
Dette er hjemmebanefordel.
Jeg vet hvor alt er, hva som er bak meg.
Jeg ser den dryppende søppelsekken.
Det er en pavlovsk reaksjon nå.
Jeg ejakulerer i en kopp.
I en kopp de ga meg. Ikke en jævla kaffekopp fra kjøkkenet.
Den med "verdens beste pappa" på.
Det er koppen leger bruker når de tester urinen for dop.
Den har et tett lokk. Så jeg ejakulerer i koppen.
Den flyter over, så jeg må stadig helle det ut.
Overveldende mengder.
Det er som Ghostbusters 2 her.
Jeg fyller den til randen, skraper av toppen, og så…
Så skrur jeg på lokket så hardt jeg kan. Gjør det helt tett.
Jeg putter den under t-skjorta mi,
inntil huden, under armhulen.
Varmt og godt. Legen ba meg gjøre det.
For akkurat som i Titanic vil kroppsvarmen din holde dem i live.
Jeg løper ned og hopper inn i en New York-taxi.
"Kjør meg til Langone sykehus. Skynd deg."
Taxisjåføren: "Hva faen gjør du med hånda?
Går det bra?"
"Ja da. Det er ikke meg. Kona mi. Det er sæden min."
Drosjer i New York har sett mye verre.
Så drosjesjåføren sa: "Å, ok, greit.
Takk for at du bruker en kopp.
I motsetning til de to forrige."
Var visst litt ubeskyttet sex på motorveien.
Vi kommer til sykehuset.
Jeg åpner drosjedøra og løper inn.
Og fordi det er New York City, hører jeg:
"Hei, du! Er ikke du han fra Shang-Chi?"
"Ja, jeg hadde en liten rolle i den Marvel-filmen, ikke hovedrollen."
Fyren spør: "Kan jeg ta et bilde med deg?"
Jeg bare… "Ja visst."
Så vi tar et bilde som dette.
Så noen på nettet har et bilde av meg og denne fremmede.
Og jeg gjør dette. Som Napoleon.
Ser dere dette bildet,
bare så dere vet det så holder jeg min egen sæd.
Det er bare å tagge det.
Han var veldig takknemlig. "Tusen takk."
"Ikke noe problem." Jeg tar ham i hånden.
Fordi jeg elsker å møte fans.
Jeg løper inn på sykehuset. Vi er i det 45. minutt.
Omgangen er straks over. Tiden er ute.
Så jeg kaster sæden i siste sekund.
Legen fanger sæden min…
Som Odell Beckham. Hun fanger den med én hånd
og i samme bevegelse, uten å sette den ned,
kjører hun en flyver og dunker den inn i min kones egg.
Tar den, og bare: "Bom, shaka-laka!"
Spermaene mine går inn i min kones egg,
og så vet ingen hva som skjer når sperma går inn i egg.
Ingen vet det. Det er et mysterium. Et av universets mysterier.
Ingen vet det. Når sperma går inn i egg.
Som hendelsehorisonten på et sort hull.
Ingen vet hva som skjer når sperma går inn i egget.
Iblant skjer det ingenting.
Iblant blir sperma i egget til boblete.
Ingen vet hvor boblete kommer fra.
Det er "tapioka".
Sperma går inn, man rister litt,
drar til Vegas, triller den og satser…
Er du heldig og får et bra terningkast,
blir det en kimblære.
Det er det vi kaller fremtidige mennesker. De blir til embryoer.
Legen ser på alle embryoene under mikroskopet,
og så graderer hun dem.
Som kokain.
"Disse her er førsterangs embryoer.
Disse er annenrangs, så vet ikke helt.
Disse er tredjerangs…
Og disse? Disse er fjerderangs embryoer.
Ja, disse vil storme Kongressen en dag. Ok?"
De vil du ikke ha.
Og så…
Og så må man velge barna sine
basert på rapporter og analyser.
Man går bare ut fra data.
Du håper bare at du ikke kaster bort en Tom Brady
som mot alle odds kan bli den beste noensinne,
for man kan ikke måle menneskeånden.
Alle her liker å tro at vi gode mennesker,
men alle hadde valgt førsterangs-embryoene.
Ingen her velger bort de beste embryoene hvis de har valget.
Selv om man var et annenrangs embryo.
Man ville fortsatt velge førsterangs embryoer.
Fordi man tenker: "Jeg vet hvordan det er.
Jeg lar ikke barna mine gjennomgå denne annenrangs eksistensen,
med svette håndflater og isjias.
Gi meg førsterangsen. Gi meg det beste du har.
Gi ungen min en sjanse."
Det fikk meg til å tenke på fremtiden for jeg ønsket meg aldri barn.
Jeg trodde aldri jeg skulle få barn. Jeg ville bare gjøre dette.
Standup i Amerika.
Fins ikke bedre.
Se på dette. Fins ikke bedre.
Dere jubler fordi dere vet at dette er bedre enn å få barn.
Mye morsommere og mer lukrativt.
Kimblærene er ekte nå. Åtte av dem venter på meg i skyen.
33 % sjanse for suksess med førsterangs embryoer.
Det gjør meg vel til en massemorder i Alabama.
Jeg tenkte på fremtiden. Hva slags forelder vil jeg bli?
Blir jeg lik foreldrene mine,
eller blir jeg bedre enn foreldrene mine var?
Være mer følelsesmessig støttende eller hva faen man skal være nå.
Jeg tror jeg blir like ille som foreldrene mine var.
Jeg føler det inni meg.
Jeg kjenner kineseren inni meg.
De høye forventningene, lav toleranse for unnskyldninger.
Det sitter her inne. Det er som en standardapp.
Man kan ikke slette kalkulatorappen. Det er ingen "X".
Det er ingen "X" når den ristes.
Den kan fjernes fra startskjermen, men ikke fra operativsystemet.
Jeg føler kineseren i operativsystemet.
Hvis kimblæra mi kom inn i denne virkeligheten,
og det var verdens søteste kimblære.
"Se på den kimblæra.
Se, dere. Se så nydelig kimblæra er."
Jeg elsker deg, kimblære.
Elsker deg mer enn jeg trodde jeg ville.
Og kimblæra di klemmer deg tilbake.
"Jeg elsker deg også, pappa.
Pappa. Når jeg blir stor, vil jeg bli standup-komiker.
Akkurat som deg."
Kineseren i meg bobler opp.
Du tar av deg brillene som Hitler i bunkeren.
"Standup-komedie? Har du gått fra vettet?
Det er ingen ordentlig jobb!
Hva tror du vil skje?
Skal du dra rundt i Amerika og fortelle vitser til folk
som gir faen i din mentale helse?
Og selv om du klarer å overvinne oddsen,
og komme deg opp på et halvprofesjonelt nivå
som standupkomiker,
tror du du har en nubbesjanse til å bli morsommere enn meg?
Pappa er nesten stor nok for stadionopptredener!
Har du sett IMDB-siden min?
Jeg er i alt! Jeg vil knuse karrieren din!"
Osoto gari!
"Mora di og jeg brukte ikke en formue på å lage en førsterangs kimblære
for at den skal bli en annenrangs komiker.
Jeg vil aldri se på noe du gjør.
Studer juss!"
Det var det faren min sa til meg.
Det er vanskelig for streite menn i 2024
å finne måter å forbedre seg selv på på internett
uten å storme Kongressen fem uker senere, ok?
YouTube-algoritmen for selvhjelp er ikke snill mot hetero menn for tiden.
Jeg sier ikke at det er verdens største problem.
Åpenbart.
Men det er et problem, ok?
Fordi menn er genetisk disponerte til å forbedre seg selv.
Vi prøver å bli bedre mennesker hver dag.
Tro det eller ei, kvinner.
Når vi når en viss alder, ok?
Vanligvis dør vi før det.
Av selvmord eller miljøfaktorer.
BMX-sykling, kosthold…
Kan man leve lenge nok som mann,
når man en alder hvor man driver selvransakelse, ok?
Man begynner å søke veiledning fra eksterne kilder.
Man begynner å se på klokker.
Som alle menn i dette rommet har gjort eller kommer til å gjøre.
Vi har alle vært der. Vi har alle gjort dette.
Vi har alle sett i speilet på et tidspunkt i livet. Og tenkt:
"For et jævla rasshøl.
Jeg hater denne taperen.
Se på denne taperen.
Faen ta denne taperen. Jeg hater ham.
Jeg må bli en bedre person.
Jeg begynner med å komme i form.
Jeg må ta vare på helsa.
Det virker som et logisk sted å starte.
La meg styre det jeg kan styre inni her."
Hva gjør man som mann? Du går på YouTube, sant?
Søker på "løfte vekter".
Du trykker "Enter". Du klikker på den første videoen.
Det er en fyr som svinger en kettlebell.
Han lærer deg å stramme kjernen så du ikke brekker ryggen.
Og så gjør du det i to dager.
Du er ganske fornøyd med deg selv. Og på den tredje dagen
har den samme YouTube-kanalen en ny video.
Mennene tenker: "En ny video fra kettlebell-fyren.
Hva gjør han i sin nye video, mon tro?"
Kettlebell-fyren gjør nye kettlebell-øvelser.
"Gressklipperen."
Han gjør den. Og så, 30 sekunder inn i videoen,
stopper han plutselig.
Og han ser så trist ut.
Han setter fra seg kettlebellen. Han ser rett inn i kamera.
Og han sier:
"La meg snakke alvorlig et øyeblikk, ok?
Kettlebells er bra, men dere skal vite
at en sunn kropp starter med et sunt sinn."
Menn som ser på dette:
"Ja, det gir mening.
Det føles riktig, her inne.
Fortell meg mer, kettlebell-svingende fyr.
Hvilket andre råd har du for alle deler av livet mitt?
Inkludert forhold og finansielle investeringer.
Vennligst gi meg veiledning, kettlebell-svingende fyr."
Og hva gjør du? Ser hans neste video på autoplay.
Og den neste.
Her kommer YouTube-algoritmen med en foreslått video.
Nok en foreslått video. Og en uke senere
sier Jordan Peterson at kvinner bruker sminke til å styre menn.
Fem uker senere stormer du Kongressen kledd som en bøffel.
Det er et veldig realistisk hendelsesforløp, forresten.
Det er ikke en overdreven tidslinje.
Alle menn her inne har mistet en kompis til algoritmen.
Alle kjenner noen som tok helt av av Andrew Tate-maskuliniteten
og YouTube-algoritmen for selvhjelp.
Kjenner du ingen som tok helt av…
…var det deg som gjorde det.
Du er i et ekkokammer av drittsekker.
Ekte venner vil si fra når du tar helt av.
Det er tragisk.
Alle mennene som prøver å være bedre mennesker
og søker veiledning.
Men YouTube feedback-algoritmen
får dem til å være den verste versjonen av seg selv.
Det er en tragedie. Som alle de folka.
De prøvde bare å løfte vekter.
De prøvde ikke å forårsake et opprør.
De visste ikke hva ordet betydde.
De prøvde bare å gjøre dette.
De gjør dette.
De var usikker på vinkelen på underarmen i forhold til overkroppen.
Er det 90 eller 45 grader eller er det en annen øvelse?
Eller er det det samme…?
De googlet det én gang, og fem uker senere,
driter du på Nancy Pelosis skrivebord.
Og US Marshals trekker deg i lønn.
Du gjør én tabbe, og livet utvikler seg fort!
Jeg sier ikke at menn ikke skal ta ansvar for egne handlinger.
Jeg sier bare at den YouTube-algoritmen
er veldig forlokkende for streite menn.
Den tiltrekker seg menn på en måte jeg ikke tror kvinner forstår.
Den utnytter menns behov for å søke veiledning fra et sted.
Den er vanskelig å motstå. Den tiltrekker deg.
Det er derfor Mark Zuckerberg vil ha en MMA-kamp mot Elon Musk.
Han falt for sin egen algoritme.
Forstår dere? Mark Zuckerberg var bare en jævla nerd.
I 20 år har han bare sett på data, sant?
Runker hver dag. Bare ser på data, runker.
Pengene hoper seg opp. Milliarder av dollar.
Data. Runker.
Penger, runker, data. Den loopen, i 20 år.
Og kanskje etter to tiår med det, så han på så mye data,
at han tenkte: "Å faen." Han falt for den. Nå vil han ha en MMA-kamp mot Elon Musk.
Fyren runket og kom på sitt eget ansikt.
Det er ute av kontroll.
Han er milliardær
som har alle materielle behov man kan ønske seg.
Og han fant opp den dritten, og han falt for den.
Hvilket håp har den gjennomsnittlige mann i Amerika?
Gående nedover gata mens han leter etter en taco på mobilen.
Han kommer til å bli sugd inn i mobilen.
Den jævla fyren har ingen sjanse.
For selv de snille mennene her
er veldig nære ved
å være en drittsekk, ok?
Marginen mellom en snill fyr og en drittsekk er syltynn.
Det skal dere vite.
Hver dag er en kamp for å holde seg på knivseggen.
Og et Instagram-innlegg kan slå begge veier!
Det kommer an på innlegget.
Var det søte dyr eller pupper?
Det avgjør integriteten din de neste seks timene.
Jeg tror at vi som samfunn må
gjøre en bedre jobb med å identifisere,
når vi er uenige med noen,
hvem som virkelig prøver å ha en god diskusjon
for å oppnå høyere forståelse,
og hvem som bare snakker piss.
Vi bruker for mye tid på folk som bare snakker piss,
og ikke nok tid på de som virkelig
prøver å ha vanskelige samtaler om vanskelige temaer.
Som, for eksempel,
jeg, akkurat nå, snakker bare piss, ok?
Ensidig pisspreik.
Jeg bryr meg ikke om deres meninger. Ikke send meg noen av dem.
Dere betalte for meg. Jeg betalte ikke for dere.
Frimarkedskapitalisme har bestemt retningen for dette pisspreiket.
Ikke en fan? Ta det med Adam Smith.
Men hvis jeg hadde en samtale med noen jeg er uenig med,
i god tro,
ville jeg nok startet den samtalen med det vi er enige om.
En logisk start på en vanskelig samtale.
For eksempel, MAGA. "Make America Great Again."
De har et poeng. Amerika gjør det ikke så bra nå.
Barn er dårligere i matte.
Barn er dårligere i naturfag.
Sett opp imot internasjonale målinger, går det ikke så bra med helsevesenet.
Forskjellen på rik og fattig øker.
Det var et underforstått løfte at hvis man gjør visse ting,
jobber hardt, går på college, er en god person,
ville man få noe ut av det.
De skjedde ikke for folk flest,
fordi babyboomere som sitter med makten
senket kapitalskatten,
slik at formuen deres øker år etter år.
Etter 2. verdenskrig ofret Amerika produksjon hjemme for nasjonal sikkerhet
ved å gjøre dollaren til internasjonal valuta.
Amerika kunne da påtvinge økonomiske sanksjoner på andre
og få et amerikansk banksystem som økte verdien av dollaren,
og gjorde det umulig for noen å produsere noe i Amerika.
Selv om logikken på den tiden,
var at amerikanere skulle avansere
fra enkle produksjonsjobber,
men alle var for dumme til å bli på skolen,
så vi flyttet produksjon til Asia og resten av verden
på bekostning av arbeiderklassen.
Men hvis du ikke leser nok,
blir det til: "Kom igjen, Brandon!"
Du har et poeng,
men du har ikke ordforrådet for å beskrive virkeligheten din
fordi du ikke leste nok. Du kan ikke bare lese emneknaggen.
Det er en bok bak ordet. Du må fortsette.
Gjør det i ditt eget tempo, men fullfør lesingen.
Ellers kan vi ikke ha en samtale. Vi prøver å innhente hverandre.
Jeg er venn med MAGA-folk. Noen av dem er mine gode venner.
Ja.
Hawaii-MAGAer.
Verdens vennligste.
Aloha MAGA.
De er på Hawaii nå, Making Aloha Great again.
Jeg ble venner med dem
fordi jeg filmet en tv-serie på Hawaii,
Doogie Kameāloha, på Disney+.
MAGA Hawaii ønsket meg velkommen.
"Ronny, kom innom. Vi skal grille.
Vi vil du skal møte familien, møte ohana. Kom på besøk."
De er varme og gjestfrie.
"Takk for at du kom. Forsyn deg.
Vi har Kalua-svin, loco moco og pølser.
Du. Her. Ta på pistolen min.
Ta på den. Bare ta den."
"Jeg vil ikke røre noen av disse våpnene, ok?
Jeg vet ikke hvor de har vært. Hvor de skal.
Jeg har ikke tid til vitneforklaringer.
Bare gi meg loco moco."
MAGA-vennene mine er lidenskapelige.
Jeg respekterer lidenskapen til en viss grad.
De: Jeg elsker Amerika, jeg ville dødd for dette landet."
Jeg tror på at de elsker Amerika,
og at de vil dø for dette landet, som er beundringsverdig.
Du er villig til å dø for landet ditt.
Hvorfor er du ikke villig til å lære matte?
Det er jo også for landet ditt.
Gjør begge deler for landet ditt.
Du vil dø for landet ditt, men vi mister ingeniørjobber.
De er i Asia nå. Færre må dø for landet sitt.
Gjør leksene dine for landet ditt.
Sitt ned og vis det du har gjort.
En mer effektiv måte å vise din patriotisme på.
Hvis du overfører "jeg vil dø"-energien til å gjøre lekser,
vil du faen meg bli best på skolen.
Da er alt mulig.
Du vil løse mange problemer, skape arbeidsplasser, øke BNPet.
Så gjør leksene dine for landet ditt.
"Jeg vil heller dø!"
Det var det jeg tenkte. Jeg tenkte nok at det var tilfelle.
Å dø er lett, matte er vanskelig.
Annengradsligninger gjør meg selvmorderisk.
MAGA-vennene mine og jeg unngår å snakke om politikk,
av gjensidig respekt. Men det kommer opp.
Noe tar jeg feil om, noe har de rett i,
men iblant er budskapet innviklet.
Jeg finner ikke ut av hva kjernepunktet deres er,
fordi budskapet er så kaotisk.
Iblant er de sånn: "Kina forårsaket covid,
men covid er ikke ekte."
Betyr det at det er greit? Jeg vet ikke hva jeg skal tenke om det.
Én minus én er null. Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Matteanalogien fungerer for konsepter, ikke bare tall. "X" er hva som helst.
Hvorfor roper dere til meg om Kina?
"Kina sendte en værballong med et kamera.
Kina har en kunstig øy i Stillehavet som også er en base for hangarskip.
Kina kom med TikTok? Hvorfor det?"
Jeg vet ikke.
Jeg er ikke fra Kina.
Jeg fra Malaysia.
Fra Malaysia, ikke Kina.
Tredje generasjon kinesisk-malaysisk. Malaysia.
Kjenner du Michelle Yeoh? Oscar-vinner? Malaysia?
Ja, det er Malaysia.
Sama-sama. Saya anak Malaysia.
Malaysia, ikke Kina. Malaysia.
Det var vi som mistet flyet.
Ok?
Husker dere det?
Så dere dokumentaren på Netflix, foreslått etter spesialen min?
Så dere det? Det var oss.
Vi er "mistet flyet"-folket.
Vi er ikke menneskerettighets… Jeg vet ikke, TikTok-folk…
Jeg vet ikke hva det er, ok? Vi er…
"Hvor er det?! Hvor faen er det?" Det er oss.
MAGA-vennene mine hater amerikansk skatt.
Det er et universelt partiprogram.
Det fins ulike typer MAGA, sant? Lett-MAGA, MAGA-konsentrat…
Det er urettferdig å skjære alle over en kam,
men ett partiprinsipp de har til felles er:
"Elsker Amerika, faen ta amerikansk skatt."
Forståelig.
Jeg hater også skatt nå som jeg er i høyeste klasse.
Der er jeg MAGA. Faen ta amerikansk skatt.
Det føles godt å si det.
Som om ordene gir deg makt. Faen ta amerikansk skatt.
Liker dere at jeg sier det?
Når den jævla utlendingen sier det? Faen ta amerikansk skatt.
Liker du at aksenten sier det? Faen ta amerikansk skatt.
Ser du ikke forskjell på energien?
"Elsker Amerika. Faen ta amerikansk skatt!"
Legg politikken til side i tre sekunder. Hvis det er mulig.
Ta tre sekunder og forestill dere dette konseptet.
Som en form for akademisk øvelse, ok?
Når man elsker noe, gir man det penger.
Det er slik vi ofte viser vår kjærlighet
for individer, organisasjoner, idéer på Kickstarter,
idrettslag… "Ja, vi gir penger."
Så når du sier: "Elsker Amerika, USA. Faen ta amerikansk skatt!"
Så du elsker Amerika så høyt, at du vil det skal være fattig?
Vil du at landet ditt skal være fattig? Være en tigger?
Vil du at landet ditt skal være en tigger på gata?
Jeg er glad i mamma.
Iblant gir jeg mamma penger.
- Gi mora deres penger iblant. - Ja!
Se så fremmed det konseptet er for hvite.
Bare…
…stillhet.
Gi mora deres penger iblant. "Til hva?"
Fordi hun er mora di.
Og du er glad i henne.
Hun er glad i deg, så gi henne litt innimellom.
Gi henne et lite stykke for å ha født deg.
Vilkårlig, til og med. Mora di ville satt pris på det.
Uansett hvem hun er, hvor mye hun har oppnådd,
så har hun bruk for dem.
Fikse oppkjørselen, investere i infrastruktur. Noe.
Iblant behandler amerikanere landet slik de behandler foreldrene.
Ja.
"Jeg er glad i mamma. Jeg vil dø for mamma.
Men faen ta henne, hun valgte selv."
Jeg elsker å være i Amerika. Jeg kunne velge. Jeg kom hit.
Jeg elsker å være i Amerika for det setter showbusiness over alt.
Og jeg driver jo med showbusiness.
Så naturligvis kommer jeg hit.
Når jeg gjør dette i Amerika: "Faen ta Amerika, presidenten og skatt,"
strømmer penger inn i…
"Faen ta presidenten.
Han er for gammel." Pengene strømmer inn.
Pengene strømmer inn. Det er som å trykke penger.
Gjør jeg dette i Malaysia, samme ord, samme klær,
samme frisyre, vendt i samme retning, i Malaysia? Fengsel.
To vidt forskjellige verdier.
Samme produkt på ulike sted… Jeg gjør det her.
Hvorfor skulle jeg gjøre det et annet sted?
Iblant glemmer folk at jeg er en førstegenerasjons innvandrer.
Fordi mine andregenerasjons amerikanske venner,
hadde foreldre som innvandret.
Måten de snakker om foreldrene på er så respektløst.
De glemmer at jeg også er innvandrer.
"Du vet foreldrene mine? De er innvandrere.
Innvandrere er så gjerrige."
"Ikke kom innom i helgen. Familien og foreldrene mine er her.
Foreldrene mine er innvandrere.
De er så gjerrige."
Jeg vil forsvare innvandrere et øyeblikk.
Til helvete med den dritten der. Mamma bor i Singapore.
Hun er ikke innvandrer.
Hun er fortsatt ekstremt gjerrig.
Ok? Å være gjerrig er ikke en innvandrergreie.
Det er genetisk.
Gjerrige folk er gjerrige.
Du velger ikke å være gjerrig. Du har det i deg.
Kinesiske babyboomere er gjerrige for de kan ikke more seg.
De har ikke moret seg på 50 år.
De har glemt hva moro er.
På den asiatiske moro-skalaen, fra mest morsom til minst,
er kinesiske babyboomere minst morsomme.
Jeg kan si det for jeg er kinesisk. Men ikke du.
Det er N-ordet vårt. Jeg kan si det. Du sier det faen ikke.
Minst morsomme asiater, kinesiske babyboomere.
Akkurat nå er koreanerne de morsomste asiatene, ok?
En applaus for koreanerne.
Applaus for koreanerne.
Man må ta av deg hatten for to mesterskap på rad
til koreanerne.
De er rå på å ha det gøy og popkulturen. Alle er…
De har Blackpink. De har musikk. De har BTS.
BTS er i militæret nå og kjemper mot Kim Jong-un.
Forstår dere? BTS er i den demilitariserte sonen nå, og…
En ustoppelig kraft av underholdning.
Velter land og diktaturer.
Koreanere laget Parasitt-filmen, vant en Oscar.
De har Past Lives. De har Crash Landing on You.
De dominerer Netflix-hjemmesiden til hvite folk.
Trodde aldri dagen ville komme da hvite binger K-drama.
Non-stop. De har Squid Game.
Koreanere hadde det mer moro med å dø i Squid Game,
enn kinesere har det på standup-show.
Kinesere på komishow ser på telefonen.
"Må jeg se opp?
Er han her? Ok, jeg skal filme i seks minutter."
Full blits video. Dette er…
Det er slik jeg lever i nuet som kineser.
Koreanere er de morsomste.
Filippinere vet hvordan man har det gøy.
Ja, de elsker å ha det gøy.
Vietnamesere har det gøy. Kambodsjanere har det gøy.
Hmong-folket har det gøy. Selv japanere kan ha det gøy.
På en reservert måte.
Stoiske utad.
Bare anime på innsiden.
Uleselige utad. Åpningsscenen til Sailor Moon på innsiden.
Utad: "Arigatou gozaimasu."
Japanere har det så gøy at de iblant går rett på jobb.
"Skal du ikke bytte dress? Rett på kontoret? Greit."
Kinesiske babyboomere, er de minst morsomme.
For deres primære direktiv i livet er:
"Ikke bli svindlet."
Det er det som avgjør hvilke beslutninger de tar.
RoboCop, direktiv: "Ikke bli svindlet.
Ikke arrester OCP-sjefen. Ikke bli svindlet."
For kinesiske babyboomere, er det ikke verdien av ting.
Det er ren prisfølsomhet.
Det betyr at alt som koster penger er svindel.
"Hvis penger forlater min besittelse
var det svindel!"
De går anspente rundt og ser etter svindel overalt.
De kan ikke slappe av. "Svindel!"
Det er minimum 2 drikker her. Parkeringsfolk vil ha tips… Anspent…
Mens koreanere har det gøy.
Filippinere danser som… Kinesiske babyboomere er anspente.
Jo lenger bort fra huset de kommer, når avstanden X øker,
vet de at utgiftene vil øke, så X…
Utgiftene vil øke, så de blir anspente.
Til slutt spenner hele kroppen seg til en "K".
Som en "K" for kinesisk.
Og du står bak og bare: "Gå, ha det gøy!"
De nekter å ha det gøy.
Mamma kom og besøkte meg, hennes eneste sønn, i New York City.
I New York er det sånn at så snart du åpner døra,
koster det $ 1.50.
Tar du i dørhåndtaket, trekker Apple Pay deg $ 1.50.
Forsvinner rett ut.
Mamma nærmer seg ikke inngangsdøra engang.
Hun er bak i leiligheten.
"Jeg trenger ikke å gå ut i dag."
Mamma er ikke redd for asiaterhat.
Hun er mer redd for inflasjon.
Hun kan ikke tro prisene på ting.
"La oss dra til Central Park, det er gratis.
Se så vakker New York er om høsten. Se på dette."
- "Hvorfor koster pølsene fem dollar? - "Det er riktig pris. Ingen svindler deg.
Det er det de koster.
Du har ikke vært ute av huset om 50 år. Det tallet er riktig.
Det er så mye ting koster
etter at babyboomerne ødela den globale økonomien i 2010
ved å ta opp større lån enn de kunne betjene.
Dere svindlet dere selv der.
"You played yourself." DJ Khaled.
Mamma besøkte meg på Hawaii. Hennes første gang.
Hawaii og lokalbefolkningen der,
er verdens minst svindlete kultur.
Det er et kjempegenerøst samfunn.
Du får mye mer enn du gir når du er på Hawaii.
Mamma kommer, hun lander og ankommer hotellet.
"Aloha. Velkommen til Hawaii."
Hun får en lei, en blomsterkrans.
De tar den på henne, og mamma gjør dette.
"Jeg betaler ikke for den."
"Du kan ikke gjøre sånt, mamma.
De prøver ikke å lure deg til å kjøpe noe.
De ønsker deg velkommen.
Du må ikke kjøpe den fordi du rørte den.
Dette er ikke Thailand. Ta den på.
Ta på kransen, du skjemmer meg ut foran hawaierne."
Mahalo.
Kinesiske babyboomere, er de som frykter svindel mest,
og de første som svindles på nettet.
De lever i frykt hele livet, men er ekstremt godtroende.
Disse babyboomerne har ikke antistoffene til å håndtere internett.
Helt uvitende når de logger på.
Å se babyboomere på internett nå,
er som å se babyer vandre inn på kjøkkenet alene,
på jakt etter kjeks på kjøkkenbenken, bare…
Kjenner i blinde på kjøkkenbenken.
Drar ned kniver. Kjøkkenkniver faller rett ned i øyeeplene.
Inn i den myke delen av skallen.
De åpner ovnen og slår den på.
De stikker hodet inni.
"Er det noen bilder av barnebarna mine her inne?
Er denne lenken trygg å klikke på?"
Faller for hver eneste jævla internett-svindel.
Disse jævla babyboomerne triller inn i internettsvindler
som pandaer ruller ned en bakke.
Jiu-jitsu-ruller inn i svindel hver eneste dag.
"Hva vil du ha? 20 Target-gavekort?
Det høres ut som en legitim måte å betale for antivirus til mobilen på."
"Dere, se på denne lenken her.
'Ett triks legen din ikke vil du skal vite.'
Den lenken klikker jeg på.
Jeg visste at legen min svindlet meg!
Det var et triks han ikke ville jeg skulle vite.
Jeg ugyldiggjør medisingraden hans med ett klikk nå!
Dette er ikke svindel. Legen min er svindelen. La meg…”
Jævla internett-idioter.
De husker ikke et eneste jævla passord,
men kan av en eller annen grunn få feilinformasjon til å gå viralt.
Som en russisk kyberhær,
som sprer feilinformasjon verden rundt i familiers WhatsApp-chatter.
"Dere, se på denne artikkelen. Er dette ekte? Dette?"
Det er slik de sjekker fakta! De sprer det.
"Se på dette, er dette ekte…? Få høre deres mening.
Jeg sier ikke at en hårføner i munnen vil drepe covid.
Kan man ikke stille spørsmål lenger?
Se på denne artikkelen fra cnn-n-n-n.ru.
Send det til onkelen og tanta di.
Send det til hele familietreet. Alle må se det."
Har det vært en dummere generasjon
mer mottakelige for falske nyheter enn babyboomerne
som tror alt de ser på nettet?
Jeg skjønner argumentet at hver generasjon
naturligvis vil være litt smartere enn den forrige,
på grunn av teknologisk vekst.
Men dette må være det største gapet i menneskehetens historie!
Informasjons-asymmetrien akkurat nå er ute av kontroll.
Det er folk på Honolulu nå
i selvkjørende Tesla Cybertrucks som vaper ut vinduet
og KI-en på mobilen handler med kryptovaluta.
Mens babyboomerne kan ikke høyreklikke engang.
De kan ikke engang høyreklikke.
"Hvordan høyreklikker du på én knapp?"
De vet ikke hva som er ekte lenger.
"Hei, Ronny. Se på dette bildet av Bigfoot på matbutikken.
Bigfoot er ekte nå!
Se, det er et bilde av ham som kjøper kombucha i butikken.
Hvilken teknologi finnes som kan forfalske bilder?"
"Det er ikke ekte, mamma. Slutt å videresende det."
"Hvordan vet du det?"
De blir alltid så forarget.
"Hvordan vet du at det ikke er ekte? Hvordan visste du det?"
Fordi fonten er feil og oppløsningen på bildet er uskarpt,
og det lyset gir ikke mening for det bildet!
Slik ser ikke nyhetsartikler ut.
Det er som Malcolm Gladwells Blink!
Jeg har sett så mye dritt at hjernen min filtrerer det.
Du vil aldri ha slike ferdigheter. Hold deg unna Internett!
Denne verdenen er ikke for deg! Slutt å ta avgjørelser!
Men uansett, respekter dine eldre.
En konfusiansk filosofi.
Hvis du gir mora di penger, blir hun kanskje ikke svindlet så mye.
Tenk på sammenhengen mellom de to.
Folk spør meg alltid: "Hvorfor driter du ut mora di for penger?
Hvorfor driter du ikke ut faren din?
Greit…
Jeg snakker ikke om faren min fordi han har ingen kjennskap til showbusiness.
Vi vokste opp i Malaysia.
Familiene hans er gummitappere i Malaysia.
Tantene og onklene mine er fortsatt i Malaysia og tapper gummi.
Ingen kjennskap til showbusiness. De kjenner ikke til den verdenen.
Pappa var den første i familien som tok utdannelse.
Han gikk Manchester College, nå en del av University of Southern New Hampshire.
Han tok mastergrad i økonomi. Betalte egen skolegang. Smart fyr.
Han var en god innvandrer.
Han kom til Amerika for å fullføre en utdannelse,
og så dro han hjem til Malaysia.
Han tok ikke jobben til noen, han dro.
Faren min så det jeg ikke kunne se.
Han hadde en grense, på grunn av måten han tenker og snakker på.
Så han dro tilbake til Malaysia.
Det var det rette for ham.
Malaysia var det rette valget for ham.
Han ble en svært vellykket konsernsjef.
Han trakk seg tilbake på en gård i Johor Bahru.
Han elsket gårdsbruk så mye at han pensjonerte seg på en gård.
Han aner ingenting om showbusiness, så han ville ikke forstå det jeg gjør.
Som for eksempel i Godzilla vs. Kong.
"Hvorfor løper du ikke den veien?"
"Jeg styrer ikke redigeringen.
Jeg er bare Honolulu Chinatown butikkeier nummer tre.
I dette episke sammenstøtet mellom en kjempeøgle og en kjempegorilla.
Jeg er bare overgangen til andre akt, og bestemmer ingenting."
Så jeg sluttet å fortelle ham hva jeg gjorde.
Og han sluttet å spørre.
Jeg sa ikke at jeg fikk jobb i The Daily Show.
Han fant det ut slik alle foreldre gjør,
ved å lese lokalavisa.
Lokalavisa rapporterte at jeg ble ansatt i The Daily Show,
og han ringte meg umiddelbart.
"Ronny, har du blitt ansatt i The Everyday Show?"
"Nei, The Daily Show. Jeg ble ansatt for to år siden, pappa."
"Ok. Hva er The Daily Show?"
"Et typisk amerikansk talkshow.
De fant opp moderne amerikansk satire."
Og…
Og faren min sa: "Så kult. Er du verten?"
- "Nei, jeg er korrespondent." - "Hva er en korrespondent?"
"Jeg hjelper programlederen med humorinnslag."
Og han bare: "Å, ok. Mei, han er bare en medhjelper."
Han ante ikke hva det vil si å lykkes i denne bransjen.
Så jeg sluttet å fortelle, og han sluttet å spørre.
Jeg trengte ikke det fra ham. Vi hadde det helt fint.
Vi snakket om andre ting enn jobb.
Vi kranglet ikke. Alt var bra.
Og han døde veldig brått i 2018. Han døde på julaften.
Han døde på gården. Uten forvarsel.
Han forlot oss så plutselig at vi måtte komme hjem for å ta oss av boet.
Hvis noen her har vært så uheldig
å måtte ta seg av noens bo,
betyr det at de forlot oss så brått at andre måtte komme
og ordne opp i det administrative.
Så jeg, min kone, søster og svoger, dro til Johor Bahru.
Jeg hacke meg inn på PC-en hans for å finne ut av boet.
For å finne ut hvilke banker han brukte.
PC-en sto på kjøkkenbordet der han forlot den.
Den var passordbeskyttet.
Jeg kjenner denne fyren godt.
"Passordet vil være bursdagen til yndlingsbarnet."
Så…
Jeg skriver inn min søsters bursdag, og jeg hadde rett.
Det var min søsters bursdag.
Som seg hør og bør. Hun er anestesilege i Australia.
Hun er mye mer respektabel enn meg og redder liv som et godt menneske.
Bidrar til samfunnet, ikke som denne jævla drittsekken.
Jeg havner i trøbbel på internett for dritt jeg sa for to år siden.
Så hun burde være favoritten.
Jeg logger meg på, åpner nettleseren hans
og ser på historikken hans.
Jeg tenker: "Ikke la meg finne min fars porno.
Jeg vil ikke vite hvilke posisjoner faren min likte.
Selv om det var misjonær, ville jeg ikke takle det.
Da må jeg brenne denne PC-en."
Når kinesere brenner ting, går det til forfedrene,
og så får bestefar se det, og jeg…
Det vil jeg ikke. Jeg klarer meg, men det vil være kleint for dem.
Jeg er så omtenksom.
Så jeg sjekker historikken,
og heia, pappa. Ingen porno.
En respektabel fyr. Ingen porno. Han var på nettet to ganger om dagen.
Som ei klokke. 06.00 og 18.00. Som bonden han var.
Han besøkte bare to nettsider hver gang han var på nettet.
Den ene nettsiden var en lokal nyhetsside,
og den andre han var på to ganger om dagen, hver eneste dag,
var min Twitter-side.
Han var på siden min to ganger om dagen for å se hva jeg drev med.
Jeg skrev ting som: "Honolulu, Hawaii, Jeg solgte ut fem show denne uka.
Hvorfor er det så mange hjemløse her?" Ting som det.
Og…
…han leste det og tenkte nok: "Ronny har det bra.
Han har solgt ut show på Hawaii,
og det er visst mange hjemløse der."
Slik holdt han seg oppdatert om meg i det stille.
Han sa det aldri, og vi diskuterte det aldri,
som er en veldig fin følelse.
Dessverre, så vidt jeg vet,
er dette den siste tweeten pappa leste.
HVIS DU ER EN BABYBOOMER PÅ TWITTER VET JEG AT DU ER EN JÆVLA TAPER
Så, så vidt jeg kan se,
rettsvitenskapelig, basert på historikkens tidsstempler,
var min siste tweet pappa leste,
og muligens det siste han noensinne leste
før han døde på gården sin,
dette innlegget på Twitter:
"Hvis du er en babyboomer på Twitter, vet jeg at du er en jævla taper."
Det var åpenbart ikke rettet mot ham.
Jeg visste ikke at han hadde Twitter eller at han visste hva Twitter var.
Men jeg står ved uttalelsen.
Jeg vet det er snål måte å avslutte showet på, men…
…om det er en trøst, var dette på mobilen hans.
Det var bakgrunnsbildet og skjermspareren hans.
Jeg hadde ingen anelse. Det er meg og min kone på Hawaii.
Jeg har to kranser fordi mamma kastet av sin og jeg tok den på.
Jeg visste ikke at dette var skjermspareren og bakgrunnsbildet hans.
Og…
Jeg håper at det er det siste bildet han så av meg.
At det er slik han husket meg.
Og jeg vil også fortelle min søster:
Jeg vant!
Jeg vant! Jeg!
Jeg!
Dere har vært supre. Takk for at dere kom, Honolulu.
RONNY CHIENG - UTSOLGT
Tekst: Cathrine Hvidsten Jenkins