Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kauan sitten Itä-Afrikan tasangoilla asuivat kaukaiset esi-isämme.
Tuntemattomista syistä osa näistä esi-isistämme -
päätti suunnata kohti pohjoista -
muuttuen neandertalilaisiksi.
Ajan myötä heidän määränsä kasvoi.
Heidän asuinalueensa ulottuivat Venäjältä Atlantin rannikolle.
Pienet klaanit vaeltelivat erämaissa.
Hieman yllättäenkin he selvisivät yli 300 000 vuotta,
kunnes yhtäkkiä -
he katosivat.
Heidän jäännöksiään on säilynyt vain muutamissa paikoissa,
ja yksi tärkeimmistä -
löytyy Lähi-idästä.
Tämä arkeologinen aarreaitta -
on piilossa kurdistanilaisessa vuoristossa.
Sen nimi on Shanidarin luola.
Shanidarin luola -
on yksi maailman arvostetuimmista luolista,
mitä tulee neandertalilaisiin ja Homo sapiensiin.
Paikasta, jossa on aina ollut elämää,
voimme löytää vastaukset kysymyksiimme.
Kysymyksiin, jotka ovat yhä avoinna.
Keitä neandertalilaiset olivat?
Miksi he menestyivät niin pitkään?
Ja miksi he lopulta katosivat?
NEANDERTALILAISTEN SALAISUUDET
Shanidarin luola on Bradost-vuorten juurella,
vaikkakaan juuret eivät maalaa todellista kuvaa paikasta.
Paikka on vuoristoinen, rosoinen ja jyrkkä.
Shanidarin luola tekee vaikutuksen jo kokonsa ja mittakaavansa takia.
Sitä on lähestyttävä alhaalta käsin, ja se on huikea näky.
Se on valtava.
Sen suuaukko on leveä, joten luola on valoisa.
Taivaalla lentää pääskysiä ja kotkia. Yöllä täällä ulvovat sudet.
Se on upea paikka.
Se, että saan suorittaa siellä tutkimuksia,
on koskettavaa.
Emma kuuluu brittiarkeologien ryhmään,
joka tutkii luolaa kurdikollegojensa pyynnöstä.
Luola on ikoninen neandertalilaisten tutkimuksen historiassa.
Se sai meidät pohtimaan uudelleen -
käsityksiämme neandertalilaisista ja heidän kyvyistään.
Uuden projektin tavoitteena on käyttää -
arkeologista tiedettä laajasti,
jotta oppisimme lisää neandertalilaisten käytöksestä.
Täällä ei ole kaivettu sitten 1960-luvun.
Sen jälkeen -
käsityksemme ihmissukulaisistamme on muuttunut huomattavasti.
Käytämme yhä sanaa neandertalilainen kuvaamaan jotakuta,
joka on hieman köntysmäinen.
Sitä käytetään yhä haukkumasanana.
Arkeologisesti he muistuttavat yhä enemmän Homo sapiensia,
ja uudelleenajattelustamme on kiittäminen -
Ralph Soleckin työtä täällä Shanidarin luolassa.
IRAK
Ralph Solecki syntyi vuonna 1917.
Hän kuoli vasta pari vuotta sitten.
Hän oli sisukas.
Hän astui maamiinaan toisessa maailmansodassa -
ja selvisi kuin ihmeen kaupalla.
Hän oli todella merkittävä mies.
En tiedä, miten hän kuuli Shanidarista,
mutta hän työskenteli täällä viisi kautta vuosina 1951–1960.
Hän perusti kaivannon -
pohjoisesta etelään kattaen suurimman osan luolasta.
Paikasta tuli tunnettu,
koska hän löysi kymmenen neandertalilaista miestä, naista ja lasta.
Olimme silloin -
nuoria.
Olin suunnilleen -
17–18-vuotias.
Tohtori opetti meitä.
Luolassa oli suuria kiviä.
He käyttivät räjähteitä.
Neandertalilaisten luurangot olivat valtava löytö.
Kylkiluut ja luut olivat paksuja.
Päätkin olivat suuria.
Kaikki heissä -
oli silmiinpistävää.
Tämä oli Soleckin ensimmäinen suuri löytö.
Hän antoi sille nimen Shanidar 1.
Luuranko ei kuulunut omalle lajillemme.
Heillä on vankemmat piirteet.
Vahva kulmaluu, eri muotoinen kallo.
Meillä on pyöreä kallo.
He ovat rotevia.
Oletamme, että heillä oli jonkinlainen kieli.
Mitä enemmän tiedämme heistä,
sitä selvempää on, että he olivat monisyisempiä -
kuin mitä oletimme 40–50 vuotta sitten.
Kutsumme sitä elämän puuksi.
Jokaisesta ihmisestä ja eläimestä -
tulee oksa elämänpuuhun.
ARKEOLOGI
SORANIN MUINAISJÄÄNNÖSTEN JOHTAJA
Me olemme yksi oksista, ja neandertalilaiset olivat toinen oksa.
Jossain vaiheessa tiemme erkanivat.
Tämä tuntuu -
kuin istuisin serkkuni jäännöksillä.
Olemme nyt noin 4,5 metriä luolan pinnasta.
Olemme siis 45 000 vuoden syvyydessä.
Tästä syvyydestä Shanidar 1 löytyi.
KUOLI 45 000 VUOTTA SITTEN
Miehellä on vamma kallon oikealla puolella.
Myös vasemmassa silmässä on vamma, joka ehkä sokaisi silmän,
ja on ehkä yhteydessä muihin vammoihin.
Hänen oikea käsivartensa oli halvaantunut -
ja se oli katkennut useasta kohdasta,
mutta sen alaosa oli myös joko vahingossa tai tahallisesti irrotettu.
Eli käsivarsi puuttui kyynärpäästä alaspäin.
Muitakin vammoja oli. Hänen polvessaan oli vaikea reuma.
Jalkaterässä oli murtumia.
Mitä tulee metsästämiseen,
hän ei ehkä voinut metsästää tavanomaisin tavoin,
mutta hän oli selvinnyt suhteellisen vanhaksi.
Uuden löydön merkitys oli syvä.
Shanidar 1:n löytäminen oli merkittävä,
koska se viittasi siihen,
että heidän yhteiskunnassaan välitettiin ja myötäelettiin.
Löytö viittasi pahoin loukkaantuneeseen yksilöön, jota klaani tuki.
Pian Solecki kaivoi esiin toisen ruumiin, jolla oli yhtä merkittävä tarina.
KUOLI 45 000 VUOTTA SITTEN
Shanidar 3 oli toinen aikuinen mies,
joka oli loukkaantunut.
Hänellä oli vakava vamma kylkiluissaan.
Karu muistutus neoliittisen elämän väkivaltaisesta puolesta.
On huomattavaa, että muualta luolasta on löydetty lisää jäänteitä,
jotka kertovat vihjeen Shanidar 3:n kohtalosta.
Nämä ovat Shanidarin luolasta löydettyjä esineitä.
Tätä isompaa palaa kutsutaan "ytimeksi". Ydin on mukulakivi.
Mukulakivet ovat pyöreitä kiviä, jotka lienevät peräisin joesta.
Neandertalilaiset keräsivät niitä tarkoituksenaan -
tehdä joko kivestä itsestään työkalun tai sitten sen palasista eli "siruista".
Näitä saa Zab-joesta, joka on noin 3 kilometrin päässä.
Yritän valmistaa eräänlaisen keihäänkärjen.
Käsittelen tässä -
kiven reunoja -
ja irrotan siitä palasia.
Samalla teroittaen sitä.
Homma on vasta aluillaan,
mutta kivi on jo terävä.
Tällaiseen keihäänkärkeen -
on kulunut vain viitisen minuuttia.
Jos käyttäjä tietää, mitä tekee ja mikä ase on, se on varsin tappava.
Shanidar 3:ssa mielenkiintoista oli hänen pistohaavansa.
Se viittaa siihen, että keihäänkärki tai muu teräase -
upposi jonkin matkaa rintakehään.
Se saattoi jopa puhkaista keuhkon.
Kylkiluiden vamma sopii heittoaseeseen.
Ehkä häntä heitettiin keihäällä.
Ehkä se oli metsästysonnettomuus.
Tai ihmisten välistä väkivaltaa.
Varmuudella voimme sanoa miehen selvinneen jonkin aikaa vamman kanssa.
Se voi viitata hänen saamaansa apuun yhteisönsä toimesta.
Vaikka Shanidar 3 ja Shanidar 1 olivat vakavasti loukkaantuneita,
heidän läheisensä näyttivät huolehtivan heistä.
Tämä oli yllättävä löytö neandertalilaisten elämästä.
Heidän käytöksestään on löytynyt lisää todisteita -
kaukana Shanidarista luoteeseen.
ZAGREB, KROATIA
Kaikki uudet todisteet -
viittaavat neandertalilaisten inhimillisyyteen.
Mutta heidän käytöksensä eroaa omastamme.
He elivät täysin eri maailmassa.
Tämä on osa Krapinan kokoelmaa.
Se on noin 130 000 vuotta vanha -
ja suurin neandertalilainen kokoelma, joka on löytynyt yhdestä paikasta.
Yksilöitä on noin 80.
Meillä ei ole kokonaisia ruumiita.
Yksilöistä on vain palasia.
Se on hyvin epätavallista.
KRAPINAN KOKOELMAN KURAATTORI LUONNONTIETEELLINEN MUSEO
Krapinan eri kalloluissa -
näkyy useita ihmisen aiheuttamia jälkiä.
Tässä sääriluussa näkyy -
mahdollisesti tahallisesti aiheutettu vamma.
Tässäkin näkyy viiltojälkiä. Muitakin jälkiä on.
Yksi syy pitkän luun murskaamiseen on se,
että se sisältää paljon luuydintä.
Tässä pohjeluussa taas on kiintoisia jälkiä -
aivan sen pinnassa.
Ne luultavasti aiheutuivat jonkun raaputellessa -
loppuja lihoja tai lihaskudosta luusta.
Aivan kuin nyt teemme syödessämme kanaa lounaaksi.
On järkyttävää kuulla, että he söivät toisiaan.
Mutta millaisesta kannibalismista on kyse?
Mitä se merkitsi heille?
Tämä on kuin keittiöveitsi.
Se on lähes vaivatonta. - Helppoa.
TUTKIJA TIETEEN JA TIETEEN AKATEMIA
Yritämme päästä heidän ajatusmaailmaansa -
luomalla samanlaisia työkaluja,
jotta saisimme selville, mitä heidän toimiensa takana oli.
Viiltojälkiä aiheutuu vain nivelten seutuville.
Krapinan ihmisjäännöksissä taas -
viiltojälkiä on pitkissä luissa.
Niitä syntyisi toistuvasti raapiessa.
Niin.
En voisi tehdä näin tuntemalleni henkilölle.
Tämä on kuuluisa Krapina 3 -kallo.
Se on täydellisin kallonäyte -
koko kokoelmassa. Se on ainoa, jolla on kasvot.
Uskomme, että tämä henkilö oli nainen.
Nuori, parikymppinen neandertalilainen.
Kallon etuosassa -
on noin 40 viiltojälkeä.
Viillot on tehty päättäväisesti -
hitaasti ja hyvin lähekkäin toisiaan.
Vaikka tarkoitus oli syödä luut,
en usko, että he näkivät nälkää ja tekivät sen siksi.
Tämä on monisyistä käytöstä.
Ehkä syömällä tutun ihmisen lihaa,
he halusivat tuntemansa ihmisen -
ihaillut ominaisuudet itselleen.
Tunnetuissa etnografisissa esimerkeissä -
ihmiset söivät rakkaansa,
koska syömällä heidän lihaansa, syöjä yritti saada itselleen jotain,
mikä siirtyisi sukupolvilta toisille eräänlaisena perintönä.
En tiedä varmuudella, oliko se syynä -
neandertalilaisten käytökselle, mutta se on yksi mahdollisuus.
Se, miten he kohtelivat vainajiaan, osoittaa monimutkaisen ajattelun.
Parhaiten se näkyy -
Ralph Soleckin kuuluisimmassa löydössä,
Shanidar 4:ssä, eli kukkaishaudassa.
Tästä luolasta -
löytyi yhdeksän neandertalilaista,
joista kaksi ovat tärkeimpiä.
Numero 1 löytyi tuolta noin viiden metrin syvyydestä.
Shanidar 4 taas löytyi noin seitsemän metrin syvyydestä.
Ralph Solecki oli yksi maailman suurimmista arkeologeista.
Ehdottomasti. Ja hän oli hyvä tarinaniskijä.
Tämä näyttää osoittavan ensimmäisiä merkkejä hengellisestä kehityksestä -
ja kenties uskonnollisuuden juurista.
KUKKAISHAUTA
Kukkaishaudan löytäminen oli mullistava löytö,
koska sen luuranko oli lähes täydellinen,
mikä on hyvin harvinaista.
Siitä otettiin siitepölynäyte,
mikä oli siihen aikaan käänteentekevä teko.
Löysimme tällaisesta maaperästä siitepölyä,
ja siitepölyssä on merkkejä kahdeksasta eri kukkasesta,
mitkä ilmeisesti haudattiin vainajan mukana.
Solecki ei puhu suoraan hautajaisista,
mutta siihenhän ajatukset kulkeutuvat.
Viime jääkaudella joku kuljeskeli vuorilla -
keräämässä surumielisesti kukkasia.
Kaikki olettivat neandertalilaisten eläneen rumaa elämää.
He olivat rumia eivätkä he olleet hienotunteisia.
He eivät olleet älykkäitä.
Nyt he olivatkin herkkiä, välittäviä ihmisiä.
Se oli iso uutinen,
koska nyt puhuimmekin itkevistä yksilöistä keräämässä kukkia -
kunnioittaakseen vainajiaan.
He olivat ensimmäisiä "kukkaihmisiä",
ja arkeologiassa se oli ennennäkemätön löytö.
Shanidar 4:n löytämisen jälkeisinä vuosina -
kukkaishautateoriaa on kritisoitu.
Meriones-jyrsijäsukua,
siis pieniä hamsterimaisia jyrsijöitä,
tutkinut selvitti, että ne vievät kukkia pesiinsä syötäviksi.
Se oli melkoinen isku,
koska Solecki oli huomannut eläinten pesiä.
Mutta uusien todisteiden mukaan Solecki oli osittain oikeassa.
Alueella on paljon hyeenoita, susia ja leopardeja vielä nykyäänkin.
Jos neandertalilaiset olisivat jättäneet vainajansa esiin, ruumis olisi syöty.
Näille kokonaisille luurangoille ei ole tapahtunut mitään.
Ruumiita siis suojeltiin jollain tavalla.
Arvelen, että he käyttivät oksia -
luodakseen ikävän esteen villieläimille.
Oksista putosi palasia ja siitepölyä ruumiin rintakehään -
sen muuttuessa luurangoksi.
Soleckin tarina on mukava tarina.
Ymmärrämme nyt tarpeeksi tietääksemme,
ettei tarina ole faktaa -
lainkaan.
Mutta se, että neandertalilaiset huolehtivat vainajistaan -
ja kenties suojelivat näitä -
ei tavallaan ole -
täysin eri maailmasta.
Ralph Solecki löysi kukkaishaudan vuonna 1960.
Hän aikoi palata seuraavana vuonna,
mutta hän ei kaivanut Shanidarissa enää koskaan.
Kurdit ovat kiistattomia vuorten hallitsijoita,
eivätkä Irakin panssarivaunut yllä heihin.
Tämä ei ole Yhdysvaltain ja Irakin välinen sota.
Pam! Sinne osui!
Irak taistelee koko maailmaa vastaan.
IRAKIN SOTA 2003–2011
Tältä hallinnonvaihto näyttää.
Saddam on mennyttä.
Nykyaikaisten aseiden lyömä julma kalifaatti on joukkojen ympäröimä.
2010-luvun alussa, koska tilanne oli rauhoittunut...
Islamilainen valtio lähestyy loppuaan.
...kurdien aluehallitus pyysi professori Graeme Barkeria -
aloittamaan uudet kaivaukset Shanidarin luolassa.
Emme odottaneet löytävämme jäänteitä,
eikä se ollut projektin tarkoitus, vaan Soleckin työn hiominen.
Oli siis valtava yllätys,
kun vuonna 2018 ryhmä löysi ensimmäisen neandertalilaisen luurangon -
yli neljännesvuosisataan.
Ensimmäisenä löysimme osan kallosta,
mikä oli jännittävää. Se oli osa silmäkuoppaa.
Siinä on hyvin selkeitä neandertalilaisia piirteitä,
sillä heidän kulmaluunsa on paljon raskaampi.
Sen alla oli vasen käsivarsi,
joka oli koukussa -
ruumiin poikki pään alla.
Modernilla teknologialla löytö ajoitettiin Soleckin vanhimmiksi.
KUOLI 75 000 VUOTTA SITTEN
75 000 vuotta on vaikea konsepti käsittää järjellisesti.
Kirjoitettukin historia tuntuu pitkältä ajalta,
mutta se on mitätön aika mitä tulee lajimme historiaan.
Siinä ajassa neandertalilaiset ovat kadonneet -
ja nykyihmiset ottivat vallan, hyvässä tai pahassa.
Maatalous, kaupungit, urbanismi. Eurooppalainen kolonialismi.
SOTAOBLIGAATIOT
1900-luvun kauheudet.
Näiden tapahtumien aikana -
luuranko on ollut -
litteänä kuin pannukakku -
suuren kivimassan alla.
Sitten me löysimme sen täysin yllättäen.
Se on sukupolvien löytö. Täysin tyhjästä.
Itse kallo oli murskana.
Koko kallo oli täysin litteä, vain muutaman sentin paksuinen.
Hyvin hajanainen.
Ja hyvin herkkä.
Osat voi kadottaa pelkällä siveltimen sipaisulla.
On siis oltava varovainen.
Mikä tuo on?
Se on alaleuan etuosa -
useimpine hampaineen. Osa tosin puuttuu.
Irrotimme sen pienissä osissa maaperän kera,
jotta se pysyisi koossa.
Se on hyvin vaivalloista, ja siihen on hyvä syy.
Toista mahdollisuutta ei saa.
Arkeologia on luonteeltaan tuhoisaa.
Kaivuuta -
ei voi enää perua.
Pienet paketit kuljetettiin Britanniaan,
jossa ne kootaan yhteen.
CAMBRIDGEN YLIOPISTO YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA
Ryhmämme on pieni mutta huikea.
Ihmisiä on kaikkialta maailmasta.
Luiden puhdistamisen ja vahvistamisen jälkeen -
saatoin aloittaa kunnostuksen, joka on kuin iso palapeli.
KONSERVAATTORI
Ensimmäinen osa on helppo.
Sitten se monimutkaistuu.
Se vaatii kärsivällisyyttä,
koska näyte on niin ainutlaatuinen.
Vastuu on suuri.
Jos kallo voidaan koota uudelleen,
ryhmä toivoo voivansa rekonstruoida Shanidar Z:n kasvot.
Yksi kallon osa tarjoaa lisää vihjeitä.
Tänään olen kerännyt hammaskiveä,
jota on muodostunut Shanidar Z:n hampaisiin.
Hammaskivi on kerrostumaa hampaissa.
Sitä hammaslääkärissä poistetaan kerran vuodessa.
Se muodostuu luonnollisesti suussa,
ja muodostuessaan se vangitsee kaiken, mikä suuhun päätyy.
Saamme siis sen avulla paljon tietoa.
Meillä on sitkeä luulo,
että neandertalilaiset olivat tehokkaita metsästäjiä,
jotka söivät lihaa lihan kera.
Vasta viimeisten 10–20 vuoden aikana, olemme saaneet selville,
että neandertalilaiset söivät myös kasveja.
Taito raakana myrkyllisen kasvin muuttamisesta ravitsevaksi ja syötäväksi -
opitaan vuosien kuluessa.
Nykyaikaisten keräilijöiden ollessa kyseessä -
keräilyn taitaneet ihmiset olivat luultavasti naisia.
Rekonstruoimalla, millaisia kasveja neandertalilaiset söivät,
saatamme selvittää naisten roolin heidän yhteiskunnassaan.
Emme koskaan saa selville heidän nimiään -
tai heidän haaveitaan,
mutta on kiehtovaa olla mukana projektissa,
jossa tuodaan esiin edes pikkuruinen osa heidän elämästään.
Sitä miettii, kuka tämä henkilö on.
Millainen hän oli? Millaista elämää hän eli?
Miten hän päätyi tänne?
Minusta on vaikeaa ilmaista -
kallon muodosta päätellen, miltä tämä ihminen näytti.
Siksi hyödynnämmekin Kennisin veljesten huikeita kykyjä.
ARNHEM ALANKOMAAT
Tässä on Emman lähettämä kallo.
Se on lähes täydellinen kallo.
Kasvot näkee hyvin. - Vau.
Olemme Kennisin veljekset.
Kennisin veljekset ovat kaksoset, joita kiehtoo ihmisen evoluutio.
Katso nenää.
Se näyttää hyvin neandertalilaiselta, mutta oikeasti -
nenän toinen puoli on hyvin kapea.
Rekonstruoimme sukupuuttoon kuolleita ihmisiä.
Yritämme näyttää ihmisille,
miltä varhaiset esi-isät näyttäisivät oikeassa elämässä.
Isot silmät, pitkät kasvot, pieni nenä. - Iso silmä.
Kuten sellaiset valtavat silmälasit.
Jos alaleuan laittaa sen alle, se näyttää...
Olimme surkeita koulussa.
Emme lukeneet paljonkaan.
Kirjastossa näimme kauniita kuvia neandertalilaisista.
Huomaan heti kuluneet hampaat.
Huikeat hampaat. - Tyypillistä.
He käyttivät hampaitaan puristimina. - Työkaluna.
Se on kiehtovaa.
Miten apinan kasvot muuttuvat ihmiskasvoiksi.
Neandertalilaisissa kiehtovaa on se,
että heillä on valtava nenä -
ja valtavat kasvot.
Niin isoja ja kummallisia kasvoja ei ole nähty muilla esi-isillä.
Se on suurenmoista.
Enimmäkseen saamme kalloja. Useimmiten kallot ovat vääristyneet.
Korjaamme ne.
Täydennämme niitä rikosteknisten menetelmien avulla.
Kun kallo on valmis, lisäämme kudoksen paksuutta,
lihakset ja lihan.
Täytämme sen ihokerroksella.
Haluan tehdä kalloista ihmismäiset,
mutten liian karkeita tai kliseisiä.
Voit tulla.
Toivottavasti moni näkee kasvot -
ja niiden kummallisuuden.
Heillä oli erikoiset piirteet.
Se on hämmästyttävää, koska aivojen koko on sama kuin meillä.
He ovat yhtä ihmismäisiä kuin me, mutta eroja on.
Se on kiehtovaa. Miksi he ovat erilaisia?
Heidän evoluutionsa kulki meidän rinnallamme.
No niin. - Selvä.
Miksi he katosivat, ja me emme?
Se on kiehtovaa. He ovat toinen puolemme.
Historiallisesta tätä "toista puoltamme" -
ei pidetty yhä älykkäänä kuin omaa lajiamme.
Vain Homo sapiens kykenee mielikuvitukseen ja luovuuteen.
Mutta tämä ennakkoluulo on murrettu -
ranskalaisen luolan hämmästyttävillä löydöillä.
BRUNIQUEL RANSKA
Ensin menemme tähän hyvin kapeaan tilaan.
Siinä on oltava hyvin varovainen.
Ensin työnnetään laukku sisään.
Siellä pääsee toiseen maailmaan.
On luonnotonta mennä tällaisiin luoliin.
Tällaisia paikkoja pelätään.
Etenkin luolien pohjia.
Luola on ollut paikalla pitkään.
Luultavasti miljoona vuotta.
Sen tuntee mennessään luolaan.
Ympäristöllä on todella pitkä historia.
Syvemmällä on tyyniä järviä.
Vesi muotoilee luolan.
Sitä tippuu luolan sisään muodostaen hienoja stalagmiitteja.
Kiintoisaa on se,
että siellä huomaa tietyn muodon.
Nämä muodostavat ympyröitä.
Luonnollisessa luolassa tällaista ei näe.
Se on rakennelma.
Luolassa on selvää arkkitehtuuria.
Isot stalagmiitit on kiilattu pienemmillä.
Rakenne on selvästi suunniteltu.
Arkeologille se on ainutlaatuista. Vastaavaa ei ole nähty.
Suurimmassa pyöreässä rakenteessa -
on todella hieno stalagmiiteista valmistettu tulisija.
Tässä on lämpömuutos, muttei toki ainoa.
Niitä on muutama...
Tuo on tulisija. - Ehdottomasti.
Tulisija.
Täällä on useita nuotiopaikkoja.
Numero 38 keskellä.
Näin toimisimme leiriytyessämme.
Tekisimme puista nuotion tiipii-muotoon,
kolmiomaiseksi.
Tämä on jännittävää. Noestakin on merkkejä -
lämmönmuutosten lisäksi.
Tässä on mustaa, punaista ja violettia nokea.
Kaikissa perinteisissä tai esihistoriallisissa populaatioissa -
tulella on ollut symbolinen arvo.
Maassa on pieniä palaneita puunpalasia.
Luultavasti he tulivat luolaan soihtujen kanssa.
Keskellä luolaa olisi vaarallista ilman valoa.
Kommunikaatio on siis tärkeää.
Tulta on hallittava erinomaisesti -
ja sen myötä valoa.
Halusimme ajoittaa rakenteet.
Nämä ovat Bruniquelin luolan ytimet.
Ne paljastavat meille rakenteiden iän.
Tutkimalla kuutta eri ydintä -
selvitimme iän tarkalleen 176 500 vuoteen.
Se on uskomatonta.
Euroopassa oli 176 500 vuotta sitten vain neandertalilaisia.
Bruniquel on maailman vanhin rakennelma.
Tunteet tulevat pintaan,
kun tietää, miten vanhoja nämä ovat.
Toistuva kysymys kuuluu: "Miksi rakenteet tehtiin?"
Ympyrä näyttää olevan maailma.
Sitä on siis maailman sisällä ja sen ulkopuolella.
Amerikan alkuperäiskansoilla tällaiset ympyrät -
tarkoittavat ihmisten yhteyttä korkeampiin henkiin.
Onko tässä uskonnon alku?
Se on tärkeä kysymys, mutta siihen on vaikea vastata.
Neandertalilaisissa näkee yhä enemmän -
vanhempaa inhimillisyyttä,
joka on samankaltaista modernin ihmisen kanssa.
Siksi Bruniquelin myötä -
olemme vahvistaneet suhdettamme hyvin vanhan esi-isämme kanssa.
Bruniquelin arvoitukselliset ympyrät ovat mainio osa -
neandertalilaisen kulttuurin uudelleenarviointia,
joka alkoi Shanidarissa -
ja jatkuu tähän päivään saakka.
Tänä vuonna löysimme osia -
luultavasti yhdestä luurangosta.
Olemme ehkä löytäneet uuden luurangon.
Löysimme vasemman lapaluun.
Löysimme myös melko täydellisen oikean käden.
Löysimme neljä sormea -
niiltä paikoilta, missä ne ihmisellä olisivat.
Uudet jäänteet ovat -
Shanidar 4:n ja Shanidar Z:n joukossa.
Se on jännittävää,
koska se on todiste siitä,
että he laskivat vainajansa juuri tähän kohtaan.
Ehkä he palasivat paikalle useampaan otteeseen,
kenties vuosikymmenien tai tuhansien vuosien ajan.
Sitten herää kysymys,
oliko se sattumaa vai tahallista.
Jos se oli tahallista, niin miksi? Miksi he palasivat?
Shanidar Z:n kallon takana oli kivi.
Se on mielenkiintoista, koska se ei sovi paikalle.
Olemme siis pohtineet,
onko kivi laitettu paikalle tahallisesti?
Mielenkiintoista on myös se,
että ruumiin toisella puolella on iso pystysuora laatta.
Maasta törröttävä iso laatta -
on saattanut toimia eräänlaisena merkkinä.
Tänne siis ilmeisesti haudattiin tietyt henkilöt,
ja muut palaavat tänne jostain syystä.
Tätä yhtä aluetta merkitsee tunnusomainen kivi -
hyvin tunnusomaisessa luolassa.
Kuten Ralph Solecki huomasi,
luola vaikuttaa olleen hyvin tärkeä neandertalilaisille.
Tänne haudattiin yksilöitä.
Muut palasivat tänne säännöllisesti.
Kenties jäänteet ovat todiste neandertalilaisten hautapaikasta,
mikä olisi merkittävä löytö.
Se, miten kuolleita kohdellaan,
antavat meille merkkejä ajatusmaailmasta, mielikuvituksesta ja tunteista.
Se kertoo siitä, mitä ajattelemme kuolemasta.
Uskommeko ehkä kuolemanjälkeiseen elämään?
Alamme uskoa, että neandertalilainen kulttuuri oli monimutkainen.
Mutta he katosivat.
Hautaukset on uusin neandertalilaisten käytökseen liittyvä löytö,
jota tämä merkittävä luola suojelee.
Mutta suurin kysymys on yhä avoin.
Miksi 300 000 vuotta kukoistanut ihmiskunta katosi -
40 000 vuotta sitten?
Vastauksia voi löytyä Välimeren rannoilta,
yhdestä neandertalilaisten viimeisistä turvapaikoista.
Istumme tässä kallion reunalla.
Lähellä ns. Neandertalilaisten kaupunkia,
joka on kokonainen rivi luolia Gibraltarinvuoren itäpuolella.
Gorhamin luola on sarja luolia,
joissa on selviä todisteita -
neandertalilaisista ja heidän asumuksistaan.
Meillä on todisteita ainakin 125 000 vuoden takaa.
Tutkijat ovat löytäneet todisteita siitä,
että neandertalilaiset käyttivät luolia 40 000 vuotta sitten, eli hiljattain.
Viimeisten 100 000 vuoden aikana -
neandertalilaisten maailma muuttui jatkuvasti.
Ilmastonmuutokset olivat raakoja.
Jääkausia oli ollut aiemminkin, mutta viimeinen oli niistä pahin.
Skandinavian jäätikkö levisi etelään.
Ranska ja Keski-Eurooppa olivat vain arotundraa.
Elämä oli ankaraa.
Tundra ei yltänyt näin kauas etelään,
mutta muutoksia oli silti.
Kun olosuhteet ovat kylmät, vesi jäätyy -
muodostaen jäätiköitä, jolloin merenpinta madaltuu.
Merenpinta oli matalammalla kuin nykyään, eli se paljasti suuren tasangon,
missä kaikki kasvissyöjät ja linnut elivät.
Siellä oli myös matalia makean veden järviä.
Neandertalilaiset tiesivät, mitä lajeja he söivät,
mistä niitä löysi ja miten niitä saattoi käyttää.
Nämä ovat vain pieni näyte kaikista luista -
ja luolista löytämistämme jäännöksistä.
Löysimme kymmeniä tuhansia esineitä viimeisten 30 vuoden aikana.
Neandertalilaiset söivät eläimiä,
joita emme yleensä yhdistä heihin.
Näyttää siltä, että he laskeutuivat kivikkoiselle rannikolle -
keräämään maljakotiloita. Tässä onkin maljakotilo,
jossa piikivityökalu on yhä kiinni.
Neandertalilainen jätti sen siihen.
Tässä taas on delfiinin luu,
jossa on viiltojälkiä.
Ehkä delfiini oli jo kuollut, ja he nylkivät sen.
Lihan he söivät.
Neandertalilaiset elivät Euroopassa kauemmin kuin meitä on ollut.
Se on varmaa.
Heidän on täytynyt olla älykkäitä ja ymmärtää ympäristöään.
Siinä mielessä he menestyivät hyvin.
Neandertalilaiset olivat ihmisiä. He olivat sisukkaita.
He olivat kaltaisiamme.
Mutta eräänä päivänä kaikki päättyi.
Se syventää heidän katoamisensa mysteeriä.
Jos Gibraltarin neandertalilaiset olivat niin sitkeitä niin kauan,
mikä saattoi mennä pieleen?
Ihmiset yhdistävät jääkauden kylmyyteen, joka on toki totta,
mutta ilmasto myös kuivui.
Minusta Gibraltarin neandertalilaisiin -
vaikutti puiden katoaminen.
Miksi puut ovat tärkeitä?
Niiden avulla voi yllättää suuren saaliin.
Ajan myötä koko heidän fysiikkansa -
oli kehittynyt painijamaiseksi.
He pystyivät loikkaamaan eläinten niskaan keihäineen -
ja työntämään keihäät eläimiin tappaen ne.
Yhtäkkiä maisemasta tulikin avoin.
Eläimet näkivät metsästäjät kaukaa.
Muutos oli niin nopea,
ettei neandertalilaisten biologia pysynyt perässä.
Siksi he katosivat.
Luulemme olevamme evoluution huippu.
Olemme aina kuvitelleet niin.
Mehän olemme täällä, ja neandertalilaiset eivät,
koska olimme heitä parempia.
Mutta sitä voi olla hyvin sopeutunut ja hyvin pärjäävä -
kuten me ehkä nyt.
Tarina kertoo silti, että on muitakin tapoja olla ihminen,
ja ne voivat joskus epäonnistua.
Luulemme pärjäävämme maailmassa, mutta on syytä olla varuillaan.
Noin 40 000 vuotta sitten neandertalilaiset olivat tuhon omia.
Ei vain Gibraltarilla vaan koko maailmassa.
Ilmastonmuutos oli yksi syy tuhoon.
Mutta myös kilpailu toisen lajin kanssa lisääntyi.
Nykyäänkin meissä kaikissa on hieman neandertalilaista DNA:ta.
Se on kauan sitten kadonneiden esi-isiemme perintö.
Ainakin 100 000 vuoden ajan Homo sapiens -
oli levinnyt Afrikasta Eurooppaan ja Aasiaan -
kohdaten matkoillaan neandertalilaisia.
Jotkut kohtaamisista ovat saattaneet olla väkivaltaisia.
Mutta jotkut olivat oletettavasti rauhallisempia.
Yksi ryhmä tunnistaa toisen ihmisyyden.
Henkeäsalpaavat matkat -
olisivat vieneet Homo sapiensin läpi Lähi-idän.
Shanidarin neandertalilaisten hautausmaan läheltä.
Monessa Homo sapiensissa on neandertalilaisten geenejä.
Uskon, että olemme serkkuja.
Olemme samaa verta.
Meillä on samat esi-isät.
Yksi arkeologian kiehtovimmista asioista on se,
miten monimuotoisia ihmiset ovat.
Ihmisten luurankojen tarkastelu -
voi kertoa heidän elämästään ja kokemuksistaan maailmasta.
Kaivaessamme Shanidar Z:tä näimme tiettyjä piirteitä,
jotka viittasivat hänen aikuisuuteensa.
Emme vain tienneet, minkä ikäinen hän oli kuollessaan,
oliko hän mies vai nainen.
Emme tienneet juuri mitään hänen elämästään.
Yritämme vastata moneen kysymykseen.
Tässä on vasen värttinäluu, joka on yksi käsivarren luista.
Yksilö oli suhteellisen pieni,
noin 150–160 cm pitkä.
Hän ei ollut pitkä.
Tässä on osa alaleuasta ja sen hampaista.
On tärkeää huomata, että monet hampaista,
etenkin etuhampaat, ovat hyvin kuluneet.
Kiille -
on täysin kulunut jokaisesta hampaasta.
Jotta hampaat olisivat näin kuluneet, yksilön on täytynyt olla vanhempi,
luultavasti noin 40–50-vuotias.
On olemassa keinoja selvittää luurangon sukupuoli.
Käytimme proteomiikkaa,
jossa analysoidaan hampaiden kiilteen proteiineja.
Kiilteen kehittyessä syntyy tiettyä proteiinia,
josta on eri versio riippuen,
onko yksilöllä X- vai Y-kromosomi.
Tämän mukaan yksilö on nainen.
Usein ajattelemme neandertalilaisia miehinä -
tai keskitymme miehiseen käytökseen.
Tämä on jännittävä tilaisuus ymmärtää heidän yhteisöään paremmin.
On jännittävää -
saada oikea rekonstruktio siitä,
miltä tämä nainen saattoi näyttää.
Tohtori Pomeroy. - Otetaan selvää.
Yksi on jo valmiina.
Jep.
Minä aloitan tästä.
Vau. - Vau.
No niin. - No niin.
Käännetään se, jotta kaikki näkevät.
Vau.
Hän katsoo minua.
Niinpä. Kulutit eniten aikaa hänen kanssaan...
Muistat nenän ja... - Niin.
Mieletön. - Niin.
Hänen ilmeensä on mielenkiintoinen. Tunteet tulevat ilmi.
Tällaisten rekonstruktioiden kauneus on se,
että vaikka jotkut kritisoivat näitä -
sanoen, ettemme voi tietää, miltä he näyttivät,
ja toki teemme erilaisia oletuksia,
mutta tästä saa tunteen hänestä ihmisenä.
Hän kertoo ihmisyydestä.
Siitä, millaista oli olla neandertalilainen.
Jotenkin siitä saa -
tämän henkilön elämäntarinan.
Vanhemmat ihmiset tietoineen ja kokemuksineen -
tiesivät, missä oivalliset paikat olivat.
Se muisto, olipa se vain hänen päässään -
tai kerrottuna lauluin ja tarinoin -
lapsille ja lapsenlapsille,
oli ryhmälle elintärkeä.
Se oli monella tapaa sivilisaation alku todellisemmassa mielessä -
kuin esimerkiksi ensimmäisen rakennuksen rakentaminen.
Hän oli luultavasti tiedon aarreaitta,
ja hän levitti sitä tietoa seuraavalle sukupolvelle.
Ja nyt 75 000 vuotta myöhemmin -
opimme häneltä yhä.
Shanidarin luola on opettanut meille paljon neandertalilaisista -
ja opettaa yhä.
Se on saanut meidät pohtimaan, mitä on olla ihminen.
Koemme myötätuntoa toisiamme kohtaan.
Miten suhtaudumme kuolemaan.
Ja mitä meille kaikille lopulta tapahtuu.
Saamme nyt tilannekuvan, joka on upea ja täyteläinen,
mutta kaikkea me emme tiedä, ja löydettävää on vielä paljon siitä,
mitä ihmisenä oleminen ja ihmisyys tarkoittavat.
Tekstitys: Annika Laakkonen