Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Se eristyneisyyden tunne yksin sellissä,
vain oma mieli seuranaan...
Se eristyneisyys voi joskus olla musertavaa.
Mutta kun Jumala astuu sisään, siitä tulee erilaista.
Niin tapahtui eristyssellissä.
VANKILAN PIHA - PÄIVÄLLÄ VAALEANRUSKEA POIKA, 15-VUOTIAS
Jos voisin palata ajassa taaksepäin ja puhua -
15-vuotiaalle Jamesille,
juttelisin hänen kanssaan siitä, kuka hän on.
Olen sivuuttanut nuoremman minäni -
yrittäen haudata hänet -
ja syyttäen häntä siitä, että olen täällä.
Jossain vaiheessa -
pitää valita itsensä parantaminen.
Ensimmäisenä syntymäpäivänäni vankilassa täytin 16 vuotta.
En muista, millainen päivä se oli.
Mutta eilen, syntymäpäivänäni, mietin nukahtaessani:
"Olen viettänyt täällä 16 syntymäpäivää."
16-VUOTIAS
Vartuin kirjaimellisesti vankilassa.
18-VUOTIAS
22-VUOTIAS
Kysyttäessä kerron, että olen kotoisin Kalifornian osavaltion vankiloista.
31-VUOTIAS
En pidä huhtikuusta.
Ensinnäkin 16. huhtikuuta on se päivä, jolloin tapoin ihmisen.
16. HUHTIKUUTA 2004
Vuosipäivänä on rankkaa muistella -
pahinta asiaa, mitä on elämässään tehnyt.
Kolme päivää myöhemmin 19.4. veljeni murhattiin.
Olen aina tietoinen tästä traumasta.
Olen aina tietoinen siitä, mitä tein, ja mitä Victorille tapahtui.
Huhtikuu muistuttaa minua elämäni järkyttävimmästä ajasta.
Joka vuosi.
Olin 25-vuotias.
Ylikonstaapeli kutsui minut toimistoon.
Käteni ovat käsiraudoissa selkäni takana, ja hän sanoi:
"Lähetä hänet rundiin."
Rundi tarkoittaa eristysselliä.
Sen koko oli luultavasti -
alle 2 x 2 metriä.
Vietin eristyssellissä noin kaksi ja puoli kuukautta.
Vankilassa ollessa -
kuolema on aina läsnä.
Minun pitää luoda toivoa.
Luon sitä kirjoittamalla musiikkia.
Yleensä makasin lattialla, suljin silmäni ja meditoin.
Kuvittelin elämääni vankilan ulkopuolella.
Yritin kirjoittaa musiikkia -
ja hakkasin biittiä rintaani tai sänkyä vasten ja keksin lauluja.
Naapurini kuuli minun kirjoittavan niitä ja sanoi:
"Tuo on hyvä, nuori mies."
Lauloin sen hänelle ohuen seinän läpi, ja hän antoi palautetta.
Tää trippi
On hullua
Aivan hullua Miten elämme ja kuolemme
Tarinoiden kertominen on kuin kokisi trauman jatkuvasti uudelleen,
mutta minusta on mukavampi kertoa se laulussa.
15.7.2019 - ENSIMMÄISET LUONNOKSET
VISUAALISTA LEVYÄ VARTEN
"KIRJE JENGILÄISILLE"
TÄMÄN KUVAN TEKSTUURI TUNTUU/NÄYTTÄÄ MUISTOLTA.
ALUSSA MUSTA ÄITI OPETTAA/LAULAA KOLMEN LAPSENSA KANSSA.
NUORIN POIKA ON INNOKKAIN LAULAMAAN
Onkohan taivas olemassa Voisinkohan vedota
Jumalan armoon Koska syntii mä tein
Isäni sanoo: "Jumala armahtaa."
Kun rikoksia tosissaan tekee
Ei sais mitään tuntee Tekoja vähättelee
Sitä leveilee, asetta puristaa Tekis mieli tappaa
Jos joku jengiä vastustaa Veljet toimiin ryhtyy
Rollin' 20's ja Babyn posse Mac Mafian ja Lerin tyypit
Varovasti pohjamudis kuljetaan Kohta maine räjähtää kuin C-4
Mömmöt ja napit hetken auttaa
Omatunto soimaa Paha olo piiloon
Tää trippi
Muistot ovat tärkeitä, jotta vankilassa pysyy järjissään.
Muistan, ehkä tarkasti tai epätarkasti,
mutta muistan asioita lapsuudestani -
ja koen ne uudelleen punkalla istuessani.
Se muistuttaa minua siitä, että olin ihminen -
ja että olen ihminen, ennen kuin minut vangittiin.
Aikaa on 60 sekuntia.
OLIN IHMINEN
KIRKON ULKOPUOLELLA - PÄIVÄLLÄ
ISÄNI WILLIAM
Varttuessani kirkon huomassa -
kirkon äidit kutsuivat minua isäni mukaan Pikku Williamiksi tai Pikku apulaiseksi.
Nuoriso istui tällä alueella.
Oli siistiä varttua ja laulaa kuorossa.
Kuoro seisoi tuolla edessä korokkeella, joka on suoraan edessäni.
Siellä he esiintyivät.
Hänen äitinsä johti lapsikuoroa,
joten hän ja hänen siskonsa esiintyivät, ja jopa Victor esiintyi.
Tässä kirkossa on lahjakkaita lapsia, ja Jumala haluaa käyttää heitä.
Sanokaa aamen!
Aamen! - Ylistäkää Herraa.
Tehtäväni oli kasvattaa heidät kirkossa ja antaa heille erilaiset arvot.
Sillä tavoin yritin pitää heidät turvassa -
asioilta, jotka voivat satuttaa heitä.
Tässä on James. - Herra James.
Hän sai hampaita. - Hän oli varsinainen itkupilli.
Ihanko totta?
Joo. - Kuinka vanha hän on kuvassa?
Hän on noin viisi kuukautta vanha.
Hän sanoi aina: "Minulla on paljon hiuksia."
ÄITINI JANINE
Sanoin: "Poika, ei niitä ole paljon. Haluaisit vain sitä."
Vanhempi veljemme, Victor.
13? - 14 tai 13...
13 tai 14 tuossa kuvassa.
Isot posket. - Hetkinen, katsopa tätä.
Tässä olemme minä, James ja Victor.
Veimme hänet isoäitini luokse.
Luulimme, ettei hän enää palaisi. En edes muista...
Olitte tottuneet olemaan yhdessä.
Aivan. - Joten...
Niin varmaan. Katso...
Victor oli hyvä isoveli.
Hän vahti Jamesia ja Reneashaa. Hän rakasti sisaruksiaan.
Hän ja James tappelivat,
mutta isoveljenä hän näytti: "Tällaista on kadulla."
Victor teki myös rötöksiä.
Hänellä ei ollut mitään syytä rötöstelyyn tai mitä hän tekikään.
Ehkä hän halusi osoittaa olevansa jotakin.
Victor oli sekä suojelevainen että kiusaaja.
Hän pompotti minua, pikkuveljeään, muttei antanut kenenkään muun tehdä sitä.
Muistan, että minulla oli lapsena paha astma,
ja yritin pysyä pyörälläni Vicin ja hänen kavereidensa perässä.
Olimme kaukana kotoa, eikä minulla ollut inhalaattoria.
Sain pahan astmakohtauksen,
ja hän otti minut tarakalleen ja vei minut kotiin asti.
En arvannut, että -
hän joutuisi vielä pulaan.
Muistan, kun en saanut jäädä ulos Nyt mietin, mikä on elämän tulos
Kun elämä alkaa närästää Kaiffari voi sut pelastaa
Ei unelmoida kehtaa Kun veljet sua testaa
Elämä on yhtä teatterii Kadut niin sokkeloisii
Siitä on aikaa...
Kun koreja takapihalla heiteltiin
Ihan totta
Ja puistotiellä keulittiin
Väritön maailma Täynnä mustia sydämiä kuin Kain
Matkaani merkittynä miehenä jatkan
Tää trippi
On hullua
Aivan hullua
Miten elämme ja kuolemme
On hullua
Aivan hullua
Tää trippi
On hullua
Aivan hullua
En muista miksi Victor pidätettiin ensimmäistä kertaa.
Muistan vain ajatelleeni: "He veivät veljeni."
Muistan, kun minulle kerrottiin -
eräänä aamuna, että Victor joutuu oikeuteen.
Olin viidennellä ja muistan istuneeni luokan takana -
ja vain rukoilleeni: "Luoja, anna veljeni tulla kotiin tänään.
Minulla on ikävä häntä. Äiti ja isä kaipaavat häntä.
Anna Victorin tulla kotiin."
Ihailin häntä,
seurasin häntä ympäriinsä ja yritin olla kuin hän.
Tuntui, kuin elämästäni puuttuisi jotain, ja yritin korvata hänet -
hänen ikäisillään tai vanhemmilla jätkillä.
Niistä tyypeistä tuli vanhempia jengikavereitani,
joiden kanssa tein rikoksia.
Kasvoin jengikulttuurissa.
Siellä, mistä olin kotoisin, kaikkien odotettiin kuuluvan jengiin.
15-vuotiaana olin päättänyt, että minusta tulisi -
jengin kovin jätkä.
Olin valmis kovempaan väkivaltaan kuin kukaan muu.
Sain siitä paljon kiitosta.
Oli yhtä helppo saada aseita kuin hommata fillari.
Niitä oli kaikkialla.
Kirkko lakkasi olemasta keskeinen osa elämääni,
kun vanhempieni avioliitto päättyi.
Kaikki oli valhetta. Emme rakasta toisiamme.
Emme rakasta sinua. Ja -
Jumala ei ehkä välitä sinusta.
Mutta itsepetos -
on pahin petos.
"PETOS"
Petos, petos
Mun kamu olit Miks ihmeessä?
Frendi tai vihollinen Ihan sama kun lujaa menee
Ne odottaa, et feilaat Virheitäs vain laskee
On pomon homma Punnita tappiot
Jos juon baarin tyhjäksi Montako kamuu menetän?
Rémyä siemailen Hamppua polttelen
Jumalaa rukoilen Jeesustakin petettiin
Kuka paremmin osais kertoo Miten hommat hoituu
Kun raha puhuu Pian Juudas ampuu
Hyvä Jumala Se on ajan henki
Kun kaveri pettää Se mieltä painaa
Uskollisuus unohtuu Kun tarviit vähän fyffee
Mitään ei heru On sun kohtalo karu
Hän auliisti todistaa Sut poseen lähettää
Olin vasta 15 Kun mulle kävi niin
Kytät sano et lavertelit Väitin et ne valehteli
Oisinpa tienny et kaikki mun rötökset luettelit
Hitto Petos, petos
Vaivihkaa mut petit
Pääni menoksi juonit
Mun frendi olit Miks haluut mut tappaa?
Uskollisuus unohtuu
Kun edessä on tuomio Tuntematon maailma
Kuolema ja Jumala lähellä Katumus aina läsnä
Yksinäisyys oveen koputtaa Ahdinko odottaa
Missä merta, siellä hiekkaa Missä frendejä, siellä syntiä
Rukoilen Jumalaa Sä vain sovitusta haluat
Tapoit oman kamusi Aseen sijaan todistus riitti
Hitto
Rukoilen Jumalaa Sä vain sovitusta haluat
Tapoit oman kamusi Aseen sijaan todistus riitti
Nosta oikea kätesi Hitto
Petos, petos
Vaivihkaa petit mut
PERHE
MIKSI - KERRO MIKSI
Kuva Jamesin koulun päättäjäisistä.
Hän otti hiuksiinsa letit. Luuli olevansa kovis.
Hän oli bestman häissäni.
Tuossa hän kohottaa minulle maljan. En muista tarkalleen, mitä hän sanoi.
Mutta siinä hän on. Siinä on minun poikani.
Ongelmat alkoivat siihen aikaan.
Välikohtaus sattui kahdeksan kuukautta häittemme jälkeen.
Olin paljon tekemisissä Jamesin kanssa.
ÄITIPUOLI
Olin järkyttynyt siitä, mitä oli tapahtunut.
Kun Victor pääsi kotiin nuorisovankilasta,
hän sanoi minua Lil' Jamesiksi.
Röyhistin rintaani ja sanoin hänelle,
etten ole enää Lil' James. Minusta on tullut mies.
Käytin väkivaltaa ja väkivaltaisia tekoja kaikissa tilanteissa.
Jos koulussa tuli riitaa, aloin tapella.
Ihmisen ampuminen oli äärimmäinen väkivallanteko.
Se saisi muut kunnioittamaan minua.
Se saisi aikaan pelkoa ja suosiota,
joita rikollisena olo vaatii.
Muistan jutelleeni erään jengiläisen kanssa.
Olimme samanikäisiä.
"Veli, meidän pitää hankkia ase.
Olen valmis ampumaan vihollisen, se ei merkkaa mitään.
Olen messissä."
Hän sanoi: "Voin ampua ihmistä, mutten halua tappaa ketään."
Dissasin sen: "Veli, älä houraile.
Tätä me teemme. Mitä oikein meinaat? Tätä se on."
Olin vakuuttunut, että pystyisin siihen ennen kuin edes tein sen.
Ja sinä hetkenä...
Minusta tuntui, että oli aika todistaa, että minua kannattaa pelätä.
Ja sitten joku käveli huudeillani -
ja tarjosi minulle haasteen.
Herjasimme toisiamme.
Sanoin: "Omilla huudeillani minun ei tarvitse kääntää katsettani pois.
Sinun pitää kääntää katseesi pois."
Menin vanhemman jengikaverin luo, ja hän antoi minulle aseen.
Nuori heppu astuu kadulle valmiina tappelemaan,
ja ammuin hänet.
Sitten pakenin.
Kävelin ympäriinsä puolitoista tuntia -
ja päädyin takaisin sen jengiläisen luo, joka antoi aseen.
Odotin kai saavani kehuja tai jotain.
Sen sijaan sain kuulla: "Tyyppi, mitä oikein teit?
Poliisi tulee etsimään sinua. Nyt on tosi kyseessä.
Tämä ei ole mikään biisi,
jossa räppäät tekeväsi jotain,
ja kolmen minuutin päästä jatkat elämääsi. Tämä ei mene niin."
Poikani yritti saada apua,
mutta en kuullut häntä.
Lapsi pyysi apua.
Hän oli 15-vuotias ja pyysi apua, mutta en kuullut häntä.
En kuullut hänen avunpyyntöään.
Hän pyysi apua ennen kuin joutui pulaan.
Missä minä olin? Missä hänen isänsä oli?
Sain asiakirjat Jamesin asianajajalta.
Oli todella vaikea katsella joitain niitä juttuja.
Rikospaikka,
uhrin ruumiinavausraportti ja kaikkea sellaista.
En halua nähdä niitä.
En kestä sitä.
Kuinka surullista.
OLIN IHMINEN.
James teki rikoksen,
ja kolme päivää myöhemmin poikani Victor kuoli.
Nämä kaksi tapahtumaa tapahtuivat samaan aikaan.
Olin aivan pihalla.
En pystynyt tekemään mitään. Olin aivan sekaisin.
Näin kerran unta Victorista.
Victor oli menossa kujalle -
ja nousemassa johonkin autoon.
Huusin hänelle: "Vic!"
Hän katsoi minua -
ja hymyili.
Hän sanoi:
"Ei hätää, veli."
Hän nousi autoon ja lähti.
Ne tulevat, ne tulevat.
Juokse, juokse.
KUSKI MISSÄ RAHAT, TYYPPI?
"JAHDATUIN"
Ellen elinkautista saa Omat mut varmaan ampuu
Ysimillinen vain raikaa Ja joku nettiin sen laittaa
Ellen elinkautista saa Omat mut varmaan ampuu
Ysimillinen vain raikaa Ja joku nettiin sen laittaa
Miks luulet, että pössyttelen?
Kytät pysäyttää mut Karkaan ennen kuin ne ampuu
Minä? Oon poissa ennen kuin ne ampuu
Oon Assatan lapsi Mutta kavala sellainen
Kaupungissa sinisen meren rannalla
Kun näkee kytän Se on vaaran merkki
Jengin housut roikkuu Aseet painaa
Tyypit haluaa et mä kuolen Kadulla lojun
Kun kaara lähestyy Ja renkaat kirskuu
Mä piiloon meen Vedän aseen esiin
Luoteja räiskin kuin Craig ja Smokey
Ellen elinkautista saa
Omat mut varmaan ampuu
Ysimillinen vain raikaa Ja joku nettiin sen laittaa
Ellen elinkautista saa
Omat mut varmaan ampuu
Ysimillinen vain raikaa Ja joku nettiin sen laittaa
Kertsin aikana Hallitus laukaisi neljä dronea
Tarviin aseen Kun vien Smoken kotiin
En ole mies sen kanssa Olen mies ilman sitä
Mutta miestä ei nähdä ellei sitä ole
Tää on tarina viattomuuden menetyksestä
Jo 12-vuotiaana tajusin
Mua syyllisenä pidetään Kunnes toisin todistan
Siitä asti oon syyllinen ollut Ihan totta
Osallistun kansanmurhaan
Tapan tyyppejä muista jengeistä
Isät suree, äidit itkee Kukaan ei tiedä syytä tappamiseen
Me etsityt ja jahdatut
Vedetään pilvee, ammutaan jengii Paetaan viimeiseen mieheen
Hallitus sanoo Et terroristit tulee
Ne haluu, et me uskotaan
"JAHDATUIN" MUSIIKKI LOPPUU
Näin unta.
Siinä sanottiin, että kaikki järjestyy.
Se toistui unessa, jonka näin.
"Kaikki järjestyy. Kaikki järjestyy."
Kolme päivää myöhemmin poliisi tuli koputtamaan oveeni -
neljältä aamulla. Se oli oudoin tunne ikinä.
He kertoivat, että poikani oli tapettu.
Se oli kauhein tunne, mitä olen koskaan tuntenut.
Se oli kuin painajainen.
Surin veljeäni, surin hänen menettämistään,
ja mieleeni tuli toistuvasti ajatus,
että tein saman sille toiselle perheelle.
Juuri tältä heistä tuntuu.
Olin paikalla joka päivä.
En jättänyt päivääkään väliin poikani oikeudenkäynnistä.
Kiinnitin huomiota äitiin.
Olimme samassa tilanteessa. Hänen poikansa kuoli,
ja minun poikani nukkui pois samoihin aikoihin.
Olen varma, että hän kaipaa yhä poikaansa. Se oli hänen poikansa.
Muistan, että sain 40 vuodesta elinkautiseen plus elinkautisen.
Katsoin asianajajaani ja kysyin: "Milloin pääsen kotiin?"
Ja hän katsoi minua ja sanoi:
"Kulta, et taida ymmärtää mitä tapahtui.
Et ymmärrä sitä."
"MUSERTUNUT"
Ylisuuret haalarit Vanhempien kyyneleet
Tuomio 40 tai elinkautinen 40 päivää, 40 yötä
Rukoilin Kristuksen kärsimystä Jeesus, anna mulle elämä
Demonit vainoavat iltaisin Itsemurhaa harkitsin
En aio valehdella Toivon, että olisin yrittänyt
Olen kyllästynyt tähän elämään Joka aamu mä kuolen
Vannon, että olen muuttunut
Anteeksi, olen erilainen
Vannon, että muutuin.
Näen asiat toisin
En voi hallita Näitä ajatuksia villejä
Kaikki mallit hajotan Ajatukset todeksi muutan
Sä tunnet sen Tärkeät asiat paljastan
Herralta tikkaita anelen Jotta voin kiivetä haudasta
Ihan totta
Olen kyllästynyt olemaan orja
Ihan totta
Kaikki minun, minun, minun
Mun virheitä ei tarvii etsiä En tekosyitä yritä keksiä
Tein enemmän kuin väärin Näiden seinien sisällä nyt häärin
Valtion sorto päälle painaa Masennus mua vaivaa
Tunteet menee vuoristorataa Elinkautinen hitaasti mataa
Oon maailmalle kuollut
Ei muista kukaan Ei kirjoita kukaan
Olin vain 15, häsläsin, läträsin Rähjäsin ja kärähdin
Nyt yritän tätä paskaa jaksaa Ihan totta
Isä sanoi: "Poika, ole vahva."
Sitä yritän
Elämää ei saa tuhlata Jotain on tehtävä
Avaa portit Ja herää todellisuuteen
Antakaa tän koskettaa Kuulkaa, Bloods ja Crips
Vankilajengi tän sisäistää Roistot tän tietää
Trauma on totta Äidin itku on totta
Hakemus evättiin Mitä voin sanoo?
Musta tuntuu et äidistä tuntuu Mun kohtalo on sinetöity
Ihan totta
Trauma on totta Äidin itku on totta
Hakemus evättiin Mitä voin sanoo?
Musta tuntuu et äidistä tuntuu Mun kohtalo on sinetöity
Ja olen musertunut
Musertunut
NYT OLET KIROTTU ETKÄ VOI JÄÄDÄ TÄNNE, SILLÄ TÄMÄN MAAN OLI AVATTAVA SUUNSA
JA OTETTAVA VASTAAN VELJESI VERI, JONKA SINÄ VUODATIT
VELI
Mietin aina, missä Victor on.
Tiedän, ettei hän kärsi, mutten tiedä, missä hän on.
Se pyörii mielessäni. Missä veljeni on?
VELJENPOIKANI NAAJI
Reneasha odotti Naajia -
ja kertoi minulle, että vauva syntyisi minä päivänä hyvänsä.
Oli selvää,
että se tapahtuisi lähellä Victorin kuoleman vuosipäivää.
Kun Naaji sitten syntyi huhtikuun 19. päivänä,
eli päivänä, jolloin Victor murhattiin,
tuntui kuin Jumala olisi antanut meille lahjan vaikeana päivänä.
Naaji. - Mitä sinä teet?
Älä viitsi.
Haluan mennä nukkumaan.
Menemmekö hautausmaalle?
En tiedä. - Emme tiedä vielä.
Ehkä myöhemmin. Mene yläkertaan sen pallon kanssa.
En ostanut kukkia.
En tiedä.
Alussa tulin joka sunnuntai.
Tulin joka sunnuntai kuukausien ajan viettämään aikaa tänne.
Kävin tapaamassa hänen veljeään Jamesia nuorisovankilassa -
ja sitten tulin tapaamaan Victoria tänne tai päinvastoin.
Tulin ensin Victorin luo ja menin sitten Jamesin luo.
Sitä jatkui pitkään.
2.10.1982
Itkin jatkuvasti.
Se oli osa surutyötä. Minun oli pakko olla täällä.
19.4.2004
Victorin murhaoikeudenkäynti alkoi Jamesin oikeudenkäynnin jälkeen.
Se oli koettelemus.
Mitä ikinä tapahtuukaan, se ei muuta mitään.
En saa poikaani takaisin.
Mies todettiin syylliseksi ensimmäisen asteen murhaan.
Hän oli nuori kaveri, saman ikäinen kuin poikani Victor.
Hän oli nuori mies.
Saimme tilaisuuden puhua tuomioistuimelle, ja tein niin.
Jollain tapaa säälin häntä.
Poikani menetti elämänsä, mutta hänkin menetti tavallaan omansa.
Sanoin hänelle: "Tässä tilanteessa rukoilen,
että toimit oikein ja pääset kotiin."
Niin sanoin hänelle.
Karmeinta on, että tunnen hänen siskonsa.
Vartuimme yhdessä. Kävimme samaa koulua, enkä tiennyt veljestä.
Katsoin häntä, ja hän vain itki, koska hänen veljensä sai elinkautisen.
Kun Jamaal Smith tuomittiin 25 vuodesta elinkautiseen,
en totta puhuen ollut tyytyväinen.
Veit poikani. Veit hänen henkensä.
Minkä takia?
Suren yhä poikaani.
Aina hänen syntymäpäivänään tai hänen kuolemansa vuosipäivänä -
ajattelen poikaani, jonka menetin -
tai poikaani, jonka menetin vankilajärjestelmälle.
VANKI
Kuvittelen, että henkilö, joka tappoi Vicin,
on kuin kuka tahansa meistä.
KUKA TAHANSA MEISTÄ
Joku, joka oli kaduilla esittämässä rooliaan katukulttuurissa.
Muistan ajatelleeni, että jos tapaisimme, en hakkaisi häntä -
tai tekisi mitään pahempaa.
Joskus taas ajattelin: "Tapan sen ääliön."
Kamppailin sitä tyyppiä kohtaan tuntemani vihan kanssa,
vaikka hän oli pitkälti kuvitteellinen hahmo mielessäni.
En tiennyt, kuka hän oli tai miltä hän näytti tai...
En tiennyt hänen nimeään.
Kun tulin vankilaan, muistan menneeni oleskelutilaan.
Siellä oli tyyppi nimeltä Jay...
TYYPPI NIMELTÄ JAY
...joka pohti tekemäänsä rikosta ja kuinka järjetön se oli.
Juttelin pitkään hänen kanssaan erityisesti siitä,
kuinka paljon hän katuu tekemäänsä murhaa.
Hän osoittautui inhimilliseksi, ja pystyin näkemään hänet ihmisenä.
Hänen inhimillisyytensä -
suhteessa pahimpaan hänen tekemäänsä asiaan -
muistutti minua omasta inhimillisyydestäni suhteessa pahimpaan tekemääni asiaan.
Aikaa on 60 sekuntia.
KÄÄNNYIN, AMMUIN JA JUOKSIN
Olin häivyttänyt sen mielestäni.
Mies kaatui maahan ammuttuani hänet. Olin häivyttänyt sen näyn mielestäni -
vuosikausiksi,
koska sinä hetkenä tajusin tekoni merkityksen.
Häivytin sen siis mielestäni.
Nyt elän sen kanssa.
Näen sen.
NÄEN SEN.
Se...
Se lähti käsistä.
19-vuotiaana olin niin vakuuttunut, etten ollut minkään arvoinen,
että halusin riistää henkeni.
Ajattelin, että tekisin palveluksen kaikille tappamalla itseni.
Totuus on totuus on, etten voinut sanoa mitään.
Mikään mielekäs pahoittelun tai katumuksen ilmaisu -
ei koskaan riitä verrattuna siihen, mitä tein hänelle.
Olin vienyt tältä mieheltä kaiken.
Olen vienyt tältä perheeltä kaiken. Olen vienyt liikaa.
Olen ikuisesti pahoillani siitä.
Jos silmiini katsoo, näkee zombin sanan jokaisessa merkityksessä.
En ole siellä.
"TERÄSHAUTA"
Elän teräshaudassa
Se on rankkaa
On kylmää ja pimeää
En saa ilmaa
En saa henkeä En näe, en saa unta
En voi uskoa, että he saivat minut
Elän alamaailman ytimessä
Verenimijät itseään vertaa Alamaailman kuuluisiin kunkkuihin
Homma menee rajuksi Kun Dracula haluaa syödä
Voit pihviks päätyy Kun on pitojen aika
Marttyyrisielu Ovet kiinni, syvälle haudattu
Riimittelen ja tahdit virtaa Tuskin nukun
Kahdeksantoista ja posessa Pahassa jamassa
Näistä muistoista en eroon pääse
Tuomarit käski lynkata Niin kävi
Näin ei voi käydä Onko tää unta?
Kytät solvaa heti Kun selkänsä kääntää
Kokeneet neuvoo Kuin pikkulasta
Sitä tarvitaan
Kävi miten kävi Kaaos on normi
Aina kun aika hidastuu
Terästä ja betonii Hylättyjä valituksii
Odotan postia Mutta kirjeet palautetaan
"Palautetaan lähettäjälle" Lakkaan tekemästä syntiä
Herra, jos autat Teen heti parannuksen
Kadotettujen maassa rukoilen Auta mut voittoon
Pimeyden syvyydessä Yritän löytää itseni
Olen syntinen
Elän teräshaudassa
Se on rankkaa
On kylmää ja pimeää
En saa ilmaa
En saa henkeä En näe, en saa unta
En voi uskoa, että he saivat minut
Istun elinkautista Mieluummin eläisin
Se on tuomio Joka kouraisee syvältä
Hirveä tuska Vieläkin vapisen
Kopissa eläminen Saa ilmiantamaan tappajan
Juoksen joka päivä Pakko punnertaa
Jos elävät kuolleet Päättää toimia
Tai lihansyöjät Aseineen ruokaa etsii
Narkkarit hittiä jahtaa Ja kauppaa hieroo
Yrittää paeta helvettiä Demonit asuu sellissä
Kun velkaa kertyy Ne miettii kertoako vai ei
Diileri hermostuu Narkkarin sellin ryöstää
Kytät narkkarin viestin nappaa Kun yö koittaa
Silloin tuntui Että epäonnistuin ja kaaduin
Polvistuin ja rukoilin Jumalaa
Kerro, mihin päädyn
Tässä kolossa mä jäädyn
Terästä vain
Ei ääniä lain
Isäni tuli tapaamaan minua, kun olin eristyssellissä.
Olin juuri kirjoittanut "Teräshaudan" ensimmäisen ja toisen säkeistön.
Luulin, että laulu oli valmis, ja juttelin hänelle lasin takaa.
Pitelin puhelinta ja räppäsin hänelle "Teräshaudan".
Hän sanoi: "Se on tosi hyvä. Mutta mitä tapahtuu seuraavaksi?"
Kysyin: "Miten niin?" Hän sanoi: "Miten tyypille käy?
Kuvailit häntä pimeässä maailmassa.
Pääseekö hän koskaan pois?"
Kun palasin selliin vierailun jälkeen, aloin kirjoittaa sitä.
Aloitin kolmannen säkeistön sanoen...
Elän heittiöiden ja huijareiden keskellä
Se on painajainen, mutta jaksan unelmoida
Toivon voi menettää Se sormien läpi lipuu
Joiltain ote irtoaa Vain köysi houkuttaa
Tahallaan, tarkoituksella He kiroavat meitä
Anna syy elää Tätä arvotonta elämää
Nää rivit valaa uskoa Ehkä tästä selviän
Nää riimit tuo valoa Ehkä toivoa on
Likaa viskon, käsiin sattuu Enhän lipeä?
Epävarmana kapuan Otetta kiristän
Suuntana ylösnousemus Lasaruksen tavoin nousen kuolleista
Tunnustukseni kuin Kauhua kryptasta
Elän teräshaudassa
Olen yhä -
henkilö, joka haaveilee vapaudesta -
ja sovinnosta itseni kanssa sekä ylösnousemuksesta.
Unelmoin omasta vapahduksestani ja muiden ihmisten vapahduksesta.
Eristyssellissä mielikuvituksellani oli tärkeä rooli siinä,
kuinka toiveikas minusta tuli.
Pystyin kuvittelemaan elämäni -
taiteessa ja musiikissa.
Kuvittelin itseni vapaana. Minulla oli jotain, mitä toivoa,
koska näin sen mielessäni.
Makasin kerran lattialla mietiskelemässä -
ja kuvittelen itseäni ja elämää, jonka halusin.
Minun -
kuvitteellinen vaimoni näytti Indigolta.
Kun tapasin Indigon, sanoin: "Siinä hän on."
RAKKAANI INDIGO
En haluaisi venyttää sitä toukokuulle.
Mikset?
En tiedä.
Silloin on kaatuneiden muistopäivä ja äitienpäivä...
Voi ei...
Se on juhlapäivä.
Menisin naimisiin kanssasi vaikka tänään. Minulle sopii milloin vain haluat.
Pidän sinusta kiinni.
Aivan.
Pidän sinusta kiinni.
Pakko pitää kiinni.
Pidän sinusta kiinni.
En tiedä, miten se jatkuu.
Minusta tuntui aluksi, etten halua laittaa sydäntäni paikkaan,
jossa on niin paljon sortoa ja alistamista.
Mutta en voinut kieltää sydämeltäni sitä, mitä se halusi.
Ottaen huomioon työni vankiloiden lakkauttamisen ja uudistamisen eteen,
olin tehnyt kantani selväksi ennen Jamesin tapaamista.
Ihmisten välinen yhteys läpäisee seinät. Se työntyy kaltereiden läpi.
Ystävänä ja ihmisenä, joka välittää hänestä henkisesti,
en ole huolissani hänen kyvystään kantaa vastuuta.
Mutta tiedän, ettei se ole niin helppoa,
jos ihmistä samalla kohdellaan kaltoin pitämällä häntä vankilassa.
Ensimmäisessä sähköpostissa kirjoitin:
"Olen Jamesin morsian. Asiani koskee hänen rangaistuksensa lieventämistä."
Kerroin, että tarvitsen apua prosessissa. Millainen prosessi se on?
Kannattaisi ehkä kuvailla kaikkia niitä ihmisiä, jotka odottavat sinua kotiin.
Aivan.
Luin sinulle jo isäsi lausunnon, vai mitä? - Niin luit.
Selvä. Entä Jackien?
Et. - Haluatko kuulla sen?
Joo.
"James tajuaa, miten hänen rikoksensa vaikutti uhriin, uhrin perheeseen,
hänen elämäänsä ja yhteisöön.
Hän katuu ja ymmärtää tekojensa negatiivisen vaikutuksen.
James on vastuuntuntoinen, kypsä nuori mies,
jota on kuntoutettu Kalifornian osavaltion vankilajärjestelmässä.
Mieheni ja minä olemme aina -
tukeneet Jamesia, ja tuemme häntä jatkossakin.
En pidä Jamesia uhkana yhteiskunnalle,
ja hän ansaitsee toisen mahdollisuuden elämässä.
Terveisin, Jacqueline Williams."
Voi, Jackie.
Tosi ihanaa.
Aikaa on 60 sekuntia.
Inhoan tuota.
Samoin. Inhoan sitä puolestasi.
KIRKOSSA, PÄIVÄLLÄ TAMMIKUU 2003 (VUOSI ENNEN MURHIA)
Raamatun mukaan olemme kuin lampaita. Vaarat tai katastrofit uhkaavat meitä.
ISÄNI WILLIAM
Lapsesi voi olla yksi niistä monista, jotka kuolevat kadun kulmassa.
Mutta Raamatun mukaan Jumala ei tuomitse.
Hän on vapauttaja ja pelastaja.
Jumala ei lähettänyt poikaansa tuomitsemaan maailmaa -
vaan pelastamaan maailman.
Jumala taistelee puolestasi.
Kun hain Jamesin kotiin sairaalasta hänen syntymänsä jälkeen,
olin todella onnellinen.
Hän hymyili minulle, ja voi että...
Nyt hän on mies. Hän jatkaa eteenpäin.
Se rohkaisi minua jatkamaan eteenpäin hänen kanssaan.
Jumalan sana on aarteeni.
Se minulla on. Se on parasta, mitä voin tehdä.
Jumala sanoi minulle: "Tästä tulee pitkä matka."
Kuulin sen selvästi.
Kerroin sen pojalleni: "Jumalan mukaan tästä tulee pitkä matka."
Sitten tajusin, että sanoessaan niin Jumala lupasi minulle,
että matka loppuu joskus.
Jonain päivänä poikani on vapaa.
Jumala lupasi sen minulle. Kuulin sen.
Siksi olen vakuuttunut siitä,
että vaikka olemme kärsineet pitkän tuomion -
ja matka on ollut pitkä,
se tulee päättymään,
ja voimme jakaa elämämme yhdessä vankilan muurien ulkopuolella.
Sitä usko merkitsee minulle.
Sydämessäni on pieni ylistyslaulu, jonka haluan laulaa.
Laulan sen uskon voimalla.
Tunnen jo Jumalan läsnäolon.
Ylistyslaulu kuuluu näin.
"HERÄÄ"
Eksyneet mustat unelmoijat Herätkää ja alkakaa taistella
Kuka meitä ruokkii?
Talo täynnä nuoria sotilaita Kuka meitä johtaa?
Meillä on aseita Toivon, ettei niitä tarvittais
Se on vaikeaa Kun ilman syytä jahdataan
Katkerat tyypit veljiä vihaa Kokemus puhuu
Sydämetön kyttä uhkailee Unessani väkisin sisään tunkee
On varmaan aika herätä
Tässä pyhässä huoneessa sanot: "Herra, minä antaudun!"
On varmaan aika herätä
Kauanko olen kanssanne? - Ikuisesti!
Hän ei koskaan hylkää teitä!
Tapahtuipa mitä vaan. Hän ei mene minnekään!
Herää, herää
Ihmiset pökerryksissä kävelee
Pää pilvessä Ajatukset ja haaveet rahassa
Odotan, kun veljet herää Eikä jaksa enää mennä valvojaisiin
Frendit syvällä vedessä kahlaa Pinnalla tuskin pysyy
Ego suurempi kuin D-Waden
Rakkaus on vaikeaa Kun veljet eivät vihaa
Peli kiertyi mutkalle Heput oli teräviä
Teräviä kuin veitsi Jonka terällä ne elää
Ne crackia kokkaa kuin orjat Siitä saa hyvät horkat
Jos löytyis pari nuorta ostajaa Ei myynti vaivaa turtaa
Sitä ei tiedosta Me ei olla tietoisia
Viidakon kaduilla olen peto Se on helppo nähdä
Nämä ihmiset Olisivat mieluummin hirviöitä
Aivottomia olentoja Ne ei opettajia kaipaa
Tuntuu siltä Ettei ne välitä mistään
Koko luvun saa Kolumbus ja Cook Orjuudesta lyhyt pätkä hissan kirjassa
Miksiköhän nukuin luokan takana? Pistooli piilossa kassin pohjalla
Olen musta ja vihainen Mutta tosissaan ei mua oteta
Tuutulaulu aseiden paukkeessa Uteliaat sielut sitä laulavat
Kadut Hurjapäille sopii Mutten yritä olla Paul Walker
Kolaroi ja palaa En halua olla Paul Walker
Mutta rukoilen kuulevani Herra kutsun Sillä taitaa olla aika herätä
Herää, herää
Lapsi, nousen takaisin ylös,
ja sanon paholaiselle: "Ei hätää. Palaan takaisin."
"Palaan takaisin!"
Hei! Oletteko koskaan olleet vankilassa?
Siunaa Hänen nimeään.
Ei tarvitse sanoa mitään. Tiedän, että olette olleet siellä. Aamen.
Olitte hengellisessä vankilassa! Paholainen sitoi teidät!
Siunaa Hänen nimeään. Siunaa Hänen...
Kun vartuin,
tunsin olevani enemmän vastuussa isälleni,
äidilleni ja siskolleni.
Kirjoitin kirjeitä siitä, kuinka kiitollinen olen,
että he ovat pysyneet rinnallani ja tukeneet minua,
vaikka olen tehnyt jotain todella kamalaa ja vakavaa.
Muistan, kun äitini kertoi kerran syntymästäni -
ja raskausajastaan. Hän sanoi: "Halusin sinut."
Hän jatkoi: "Haluan sinut yhä, poika."
Se oli todella vakuuttavaa ja rohkaisevaa -
ja auttoi minua uskomaan ja arvostamaan itseäni.
Haloo?
Tässä Global Tel Link. Teille on ennakkoon maksettu puhelu...
Hei, äiti. - Hei!
Luen sinulle yhden jutun. - Selvä.
"Tällä kirjeellä tuomioistuin saa valtuudet -
lieventää James Jacobsin rangaistusta -
perustuen hänen erinomaiseen käytökseensä vankilassa.
Rikosseuraamuslaitoksen sihteerinä -
suhtaudun velvollisuuksiini yleisen turvallisuuden suhteen vakavasti -
ja annan tällaisia suosituksia vain, kun vangin käyttäytyminen vankilassa -
on jatkuvasti noudattanut laitoksen sääntöjä, määräyksiä ja vaatimuksia -
ja kun hän on osallistunut pitkään kuntoutusohjelmaan.
Vaikuttaa siltä, että Jacobsin tuomio tulisi uudelleenarvioida.
Suosittelen, että Jacobsin rangaistusta lievennetään.
Parhain terveisin, Ralph Diaz... - Voi luoja.
...Rikosseuraamuslaitoksen sihteeri."
Voi luoja. En tiedä, mitä...
"Kanteeseen liittyen valamiehistö toteaa,
että syytetty James Jacobs on syyllistynyt murhaan...”
KALIFORNIA 6.9.2005
"...ja hänet tuomitaan 40 vuodesta elinkautiseen."
40 VUOTTA PLUS ELINKAUTINEN
Muistan, kun menin vuosia sitten oikeuteen Jamesin takia.
Hänet tuomittiin ensimmäistä kertaa, ja nyt hän saa uuden tuomion.
Olen täällä hyvästä syystä. Viimeksi se ei ollut niin hyvä.
KÄRÄJÄOIKEUS
Olen aidosti sitä mieltä,
että jos on joutunut kestämään jotain ja on ollut uhri, se on todellista.
Mutta on myös -
uhrin vastuulla -
tehdä se, mikä on tarpeen, jotta oikeasti paranee.
Jouduin rikoksen uhriksi.
Minut raiskattiin.
Annoin asian poliisin tutkittavaksi -
ja traumatisoiduin lopulta kyseisestä kokemuksesta uudelleen.
Halusin viedä asian päätökseen. Etsin oikeudenmukaisuutta,
parantumista ja hyväksyntää, mutta parantumista ei ollut tarjolla.
Tajusin, että minä en ole järjestelmässä prioriteetti.
Prioriteetti on rangaistus.
Paranemiseni ei voi perustua jonkun toisen rangaistukseen.
Se ei palauta sitä, mitä ihmiseltä vietiin.
Olemme uskovaisia. Ymmärrämme, että Jumala toimi ajallaan -
eikä se mene ihmisen aikataulun mukaan.
Olen hyvin toiveikas, että hän pääsee ulos.
Rukoilen, että hän pääsisi ulos, kun vielä olemme elossa.
Olen pahoillani.
Tällä hetkellä se on kuin...
Se on kuin kuolema.
Aina kun näkee Jamesin,
ja sitten pitää lähteä, on kuin arkku sulkeutuisi.
Se, että hän saisi olla isänsä kanssa...
Se on tärkeintä.
Heidän sydämensä paranevat.
Ne eivät ole enää särkyneitä.
Kun olin 16-vuotias ja saanut tuomioni, isäni sanoi:
"Poika, tästä tulee pitkä matka."
Tällä pitkällä matkalla täynnä kaipausta ja horisonttiin katsomista -
olen ollut hyvin toiveikas.
Toivon vain,
että tuomari lieventää rangaistustani ja pääsen kotiin.
Voi veljet. Nyt se alkaa.
Katsotaan, miten käy.
Vuorossa syyttäjä vastaan James Jacobs.
Rangaistusta halutaan yhä lieventää.
Syyttäjänvirasto ei aio sallia -
herra Jacobsin rangaistuksen lieventämistä.
Mitä tulee siihen, lieventääkö tuomioistuin rangaistusta vai ei,
tuomioistuin ei käsittele asiaa tänään.
Vankila on ansa.
Oikeusjärjestelmämme on ansa.
Jos kävelee Amerikan korvessa -
ja astuu ansaan, ei pääse pois.
En usko, että syyttäjä mietti minua. Hän näki tämän -
tilaisuutena sanoa "ei."
He eivät koskaan sano: "Tuo ansa on julma.
Irrotan sen karhun jalasta."
He haluavat metsästysmuiston seinälle.
He eivät koskaan sano: "Silmukka on liian tiukalla.
Leikkaan köyden, jotta hän pääsee alas puusta."
He aikoivat lynkata meidät.
Enää en juokse pakoon
"JAHDATUIN" TOINEN OSA
Tyypit haluu ryöstää mun korut
Kytät haluu viedä mun vapauden
Paholainen jahtaa mun sielua
Rukoilen Jumalaa, että ehdin ensin
En koskaan peräänny
En elitisti ole
En johtajiin luota
Miksi luottaisin? He tappoivat Malcolmin
He tappoivat Oscarin, Trayn ja Michaelin
Amerikan jahdatuin laji On musta uros
Valkoiset kytät ampuu meidät Ne muka kansanmurhaa pelkää
Niinku: "Tapatte itsenne"
Vaikka me ammutaan ihmisiä Jotka samalta näyttää
Se ei muuta sitä Että olette rasisteja
Se ei muuta sitä Että järjestelmä on rikki
Tuska, jota veljet tuntee Ikuisesti piilossa pysyy
Ellen elinkautista saa
Omat mut varmaan ampuu
Ysimillinen vain raikaa
Ja joku nettiin sen laittaa
Ellen elinkautista saa
Omat mut varmaan ampuu
Ysimillinen vain raikaa
Ja joku sen shitin WorldStariin laittaa
NYT HERRA ON HENKI,
JA MISSÄ HERRAN HENKI ON, SIELLÄ ON VAPAUS.
HENKI
James kertoi nähneensä unta.
Hän sanoi: "Näin unta, että tulin luoksesi."
Haluan poikani kotiin.
Minulla ei ole muita poikia. Haluan hänet kotiin.
"MERENPOHJA"
Los Angelesissa oli viikonloppuna jengipidätyksiä ja väkivaltaisuuksia.
Yli 200 poliisia...
Rikosaallot
Tylsää, kun uutisissa mainitaan
Rikosaallot
Tylsää, kun uutisissa mainitaan
Niin
Uutisissa mainitaan
Rikosaallot
Uutisissa mainitaan
Crack-kaudella syntynyt Rajalinjoja varonut
Äidin selkään sattuu
Stressi painaa Broidi tapettiin
Se toivoo et kuopus sopeutuu Merenpohjaan
Simpukankuorien sijaan Täynnä hylsyjä
Jos aalto vie Et takas ui
Lämpöö riittää Tuuli kiitää
Aseet paukkuu Poltan pilvee
Olo helpottuu
Koska äiti sanoo Et se puolestani rukoilee
Diippii shittii
Veljet ei ui Me vain kellutaan
Ei melaa, vain jalat
Pinnan päällä oon rohkee Ja kaverit uppoo
Mun takii
Tosijätkät ei elä Ne joku heebo tappaa
Tai sit poliisi Ne mua jahtaa
Crack on kunkku Paras varoa sitä
Kaikilla aseet Ei äiti enää kestä
Et äitiä takaisin saa Ja aseet vain paukkuu
Crack-kaudella syntynyt Rajalinjoja varonut
Äidin selkään sattuu
Stressi painaa Broidi tapettiin
Se toivoo et kuopus sopeutuu Merenpohjaan
Simpukankuorien sijaan Täynnä hylsyjä
Jos aalto vie Et takas ui
Jatkuva paine päällä
"Mikä meno, mistä tuut Missä mummos asuu?"
Tyypit tunkee mummon luo
Diilerit pistäytyy Kokaa mummolle myy
Likööriä litkii Päivät täynnä vipinää
Kaupunki meren rannalla Veljet puuhissaan
Compton, Watts ja L.A. Siellä ei tuu tylsää
Rikosaallot
Tylsää, kun uutisissa mainitaan Rikosaallot
Tylsää, kun uutisissa mainitaan
Rikosaallot
Tylsää, kun uutisissa mainitaan Rikosaallot
Uutisissa mainitaan Rikosaallot
Uutisissa mainitaan
Crack-kaudella syntynyt Rajalinjoja varonut
Äidin selkään sattuu
Stressi painaa Broidi tapettiin
Se toivoo et kuopus sopeutuu Merenpohjaan
Simpukankuorien sijaan Täynnä hylsyjä
Jos aalto vie Et takas ui
TEINI SAA TUPLAELINKAUTISEN MURHASTA
TEINI VELJEN TAPPAJASTA: "TAAS YKSI MEISTÄ"
Hei, poika. - Hei, äiti.
Käveletkö yhä rannalla sunnuntaisin?
En viime aikoina, mutta minun pitää jatkaa sitä.
JOS AALTO VIE, ET TAKAS UI
"TAAS YKSI MEISTÄ"
Olin menossa tapaamaan Jamesia -
siihen vankilaan, missä hän silloin oli.
Kun vilkaisin sivulle,
sanoin Reneashalle: "Tuo mies näyttää Jamaalilta."
Olin kirjaimellisesti nähnyt hänet vain kerran oikeudessa.
Sanoin: "Äiti, hän näyttää Jamaalilta. Hän vain kävelee ja hymyilee."
En halunnut kertoa siitä Jamesille.
En halunnut kertoa hänelle.
Olin juuri täyttänyt vuosia.
Viikonloppu koitti,
ja äiti tuli tapaamaan minua. Äiti ja ReeRee.
Huomasin, että jokin oli vialla. He käyttäytyivät oudosti.
He hymyilivät, mutta -
hymy oli teennäinen.
Katsoin ReeReeta ja sitten äitiäni: "Mitä on tekeillä?"
Äiti vastasi: "Ei mitään."
Hän vilkuili jatkuvasti Reneashaa.
Hän kysyi: "Kuka tuo on? Kuka tuo tyyppi on?"
Vastasin:
"Se on Jay."
Kutsuin häntä "Jayksi", vain koska -
niin hän esitteli itsensä minulle.
Äiti oli hetken hiljaa ja katsoi sitten minuun.
Hän sanoi: "Se on hän."
Hänen ei tarvinnut selittää, kuka "hän" on.
Tiesin heti, ketä äiti tarkoitti.
Hän tappoi Victorin.
Jähmetyin täysin.
Tajusin, kuinka kauan olen elänyt -
sen miehen vieressä.
James sanoi: "Puhun tyypin kanssa päivittäin."
Hän oli järkyttynyt ja sanoi, että asialle pitää tehdä jotain.
Äiti tarttui käsivarteeni.
Sanoin: "Ei..." - Hän sanoi: "James, älä tapa häntä.
Haluan sinut kotiin."
Se tarkoitti myös sitä,
etten saisi tappaa häntä, mutta muuten saisin tehdä mitä tahansa.
Tiesin, että sitä äiti tarkoitti.
Tunsin syyllisyyttä, koska minun olisi pitänyt pitää suuni kiinni.
En olisi saanut sanoa mitään.
En halunnut, että jotain tapahtuisi.
Sinä iltana pysyttelin sellissäni ja itkin.
Olin raivoissani. Olin todella vihainen Jumalalle.
Kysyin Jumalalta: "Miksi laitat tämän miehen eteeni -
tietäen, että yritän päästä kotiin,
tietäen, että minun on pakko tappaa se tyyppi?
Hän tappoi veljeni."
Olin todella vihainen siitä,
että Jumala salli miehen olla edes lähelläni,
ja että Hän asetti minut ahdinkoon,
jossa minun oli pakko tehdä miehelle jotain.
Sydämessäni halusin vain antaa anteeksi.
Maailma ei ymmärrä anteeksiantoa.
Etenkään vankilakulttuurissa ei ole tilaa anteeksiannolle.
Se nähdään heikkoutena.
Jumala asetti minut tilanteeseen, jossa joko vaikuttaisin heikolta -
saalistajieni edessä tai luopuisin vapaudestani.
Sinä iltana vain rukoilin. Tiedät, mitä minun on pakko tehdä.
Miksi pakotat minut tähän?
Ja yhtä selvästi kuin -
ääneni kuuluu nyt, kuulin Jumalan äänen: "Kukaan ei pakota sinua mihinkään."
Se toistui yhä uudestaan.
KUKAAN EI PAKOTA SINUA MIHINKÄÄN.
Mietin raamatuntekstiä:
"Jos ette anna anteeksi, ette myöskään saa anteeksi."
Enemmän kuin mitään muuta,
enemmän kuin mitään muuta elämässäni -
halusin sillä hetkellä vain saada anteeksi.
Halusin, että satuttamani perhe antaa anteeksi -
ja saa tietää, että ymmärrän, mitä tein heille.
Halusin sitä enemmän kuin mitään muuta.
Nyt minulla olisi tilaisuus tehdä samoin jollekin toiselle.
Seuraavana aamuna -
menimme aamiaiselle.
Kysyin: "Onko nimesi Jamaal Smith?"
Hän vastasi: "Joo. Kyllähän sinä sen tiesit."
Sanoin: "Luulin, että nimesi on Jay.
Nimesi onkin Jamaal Smith."
Hän sanoi: "Joo."
Aloin itkeä.
Sanoin: "Tapoit veljeni."
Ensimmäinen asia, jonka hän sanoi, oli:
"Anteeksi, että vein hänet sinulta."
Hän sanoi:
"Olen pahoillani siitä, mitä tein perheellesi."
Ja -
minä uskoin häntä.
Uskoin, että hän tarkoitti sitä.
Kysyin, miksi hän tappoi veljeni,
ja hän kertoi siitä.
Ja -
se oli järjetöntä.
Se oli aivan turhaa.
Aivan kuten minun rikokseni oli turha ja järjetön.
Sanoin hänelle:
"Annan sinulle anteeksi.
Jos haluat, annan sinulle anteeksi."
Nousin ylös ja lähdin.
Muistin ensimmäisen tapaamisemme -
ja kuinka silloin tuntui, että välillämme on yhteys.
Näin hänen inhimillisen puolensa,
kun hän kertoi rikoksestaan.
Tajusin, että hänen tekemänsä rikos oli minua ja perhettäni vastaan.
Se oli rankkaa.
RIKOSSEURAAMUSLAITOS
Poliisi sai tietää asiasta.
He kuulivat, että Jamaal oli tappanut Victorin.
Sen sijaan, että Rikosseuraamuslaitos auttaisi sovinnonteossa ja paranemisessa,
he pitivät sitä uhkana.
VANKEJA KOSKEVA UHKA-ARVIOINTI
Meitä molempia haastateltiin.
Smith istui pöydän ääreen aamiaisella
"Annatko anteeksi?"
Sanoin antavani hänelle anteeksi.
Kun komisario astui sisään, hän sanoi vain:
"Vie hänet takaisin selliinsä ja se toinen eristysselliin."
Sen sijaan, että Jamaal joutuisi eristysselliin,
sanoin meneväni sinne hänen puolestaan.
Ylikonstaapeli kysyi: "Menisitkö hänen sijastaan eristysselliin?"
He panivat minut rautoihin, ja aloimme kävellä kohti selliä.
Kävelimme pihan poikki. Muistan vanginvartijan,
joka sanoi:
"Kun palaat omaan selliisi,
polvistu ja ylistä Jumalaa, sillä läpäisit hänen testinsä.
Sinä läpäisit sen."
Eristysselliin mennessäni tunsin oloni rauhalliseksi,
koska olin tehnyt jotain sellaista, mihin en uskonut pystyväni -
tai mitä en uskonut tekeväni.
Raamatussa lukee: "Te tarkoititte minulle pahaa, mutta Jumala käänsi sen hyväksi."
Eristys on siis tarkoitettu -
ihmisen hengen eristämiseen.
Eristys voi joskus olla musertavaa.
Mutta kun Jumala astuu kuvaan, siitä tulee jotain erilaista.
Niin kävi eristyssellissä.
Olin toki eristyksissä muissa ihmisistä, mutta Jumala oli koko ajan kanssani.
Oli selvää, mitä minun piti tehdä. Minun piti tehdä töitä.
Minun piti käyttää tämä lahja,
jonka Jumala on antanut minulle, puhuakseni jostain tärkeästä.
Kun kirjoitan näitä lauluja, en tiedä, ovatko ne tärkeitä.
En tiedä, onko niillä merkitystä maailmalle, mutta -
aloin kirjoittaa niitä sillä asenteella. Sano jotain, millä on väliä.
Sano jotain tärkeää.
"VELJESPSALMIT"
Hei veljet, veljet, tajutkaa
Monet, jotka räppää Pelkkiä valeita suoltaa
Multa totuuden kuulee Tuutista faktaa tulee
Monet väärään uskoo On aika asiat oikoo
Meitsi ei haluu flaidaa Haluun mielenrauhaa
Herra mua suojelee Ysimillinen palvelee
Jos nää zombit lihaa kaipaa Ja mua himoitsee
Jospa niiden sielu heräisi Mun vapauden riimeistä
Mä riimei syötän sieltä Minne ne pyrkii
Seuraa mua Jumala mun sisällä kuokkii
Pian alat tajuta Mitä kamppailu on
Se on siunaus Tai pirun rankka pesti
Mut usko rulettaa Se kohottaa, ylentää
Mä kovasti yritän Saada jengin muuttumaan
Ihan kuin Obama Oikeesti, se peli jatkuu
Kun on rankkaa Rukoilu auttaa
Kun kuljen kuoleman varjon läpi
Tajuan, et pitää tehdä parannus
Mutta jos kuolen ennen kuin herään
Rukoilen Herraa pelastamaan sieluni
Kun kuljen kuoleman varjon läpi
Tajuan, et pitää tehdä parannus
Mutta jos kuolen ennen kuin herään
Rukoilen Herraa pelastamaan sieluni
Rukoilen et jonain päivänä Taivaaseen pääsen
Rukoilen et jonain päivänä Ei kama enää iske
Rukoilen frendien Ja vihollisten puolesta
Joskus näitä ryhmii On vaikee erottaa
Rukoilen et jonain päivänä Taivaaseen pääsen
Rukoilen et jonain päivänä Ei kama enää iske
Rukoilen frendien Ja vihollisten puolesta
Joskus näitä ryhmii On vaikee erottaa
Ihan totta
Sanoin: "Poika, mitä tulee lahjoisi ja kykyihisi,
kun teet ihmiset onnelliseksi,
annat heille toivoa, ja helpotat heidän elämäänsä -
sen suhteen, mitä he käyvät läpi.
Täällä sinua arvostetaan.
Sinua jopa suojellaan.
Jaa lahjasi.
Siunaa ihmisiä."
Isä. - Niin?
Kuulitko jo uutisen Jamesista? - Minkä uutisen? Mitä?
"Vankilassa ollessaan herra Jacob on omistautunut -
itsensä kehittämiseen.
Olen tarkkaan harkinnut ja punninnut todisteet -
herra Jacobsin positiivisesta käytöksestä vankilassa.
Sen takia minä, Gavin Newsom, Kalifornian osavaltion kuvernööri,
lievennän James Jacobsin tuomiota niin,
että ehdonalainen vapauttaminen otetaan välittömästi käsittelyyn -
ja hänet vapautetaan, jos lupa myönnetään."
Jos se menee läpi, hän tulee kotiin kolmen neljän kuukauden päästä.
Aivan. - Niin.
Hyvät hyssykät!
Okei, minä...
En tiedä, mitä tekisin. Hetkinen, minun on...
Nähdään myöhemmin.
Okei, isä. Olet rakas. - Sinä myös. Heippa.
Hei. - Hei.
Mieti hänen elämäänsä.
Niin.
Hän on todistanut uskonsa.
Olen vakuuttunut siitä, kuka olen -
ja kuka olen päättänyt olla.
Tehtäväni on luoda taidetta,
auttaa muita ihmisiä ja parantaa itseni ja yhteisöni.
Niin pitää tehdä. Tehkää siis niin.
TOTEUTUIVATKO UNELMANI
Se on kuin odottaisi bussia. Aivan kuin -
istuisi kadulla bussipysäkillä ja miettisi: "Milloin se bussi tulee?"
Sitä kävelee keskelle katua nähdäkseen tuleeko se,
ja -
vapautumisen odotus tuntuu siltä.
Olen valmis keskustelemaan lautakunnan kanssa,
koska tiedän, kuka olen.
Minä hetkenä hyvänsä, äiti. Hän soittaa minulle.
Ainakin toivon niin, jos hän pääsee soittamaan. Niin.
Hei, täti.
Hän oli lautakunnan kuultavana tänään, mutta en ole kuullut hänestä vielä.
Niin. - Luulin, että...
Luoja, en kestä tätä.
Se oli pitkä kuuleminen. - Vatsani on aivan sekaisin.
Tiedän. Sydämeni hakkasi aiemmin bum-bum-bum-bum.
Puhelua valvotaan ja se, sekä numeronne, tallennetaan.
Hyväksykää puhelu sanomalla tai painamalla viisi.
Kiitos, että käytitte Global Tel Linkiä.
Sydämeni ei kestä tätä, J.
Täh?
Mitä kuuluu, poika?
Se ei mennyt hyvin, isä.
En voi uskoa sitä, isä.
Olen pahoillani.
Poika...
Olen pahoillani.
Ei hätää, J. - Anteeksi.
Et sinä... - Anteeksi, isä.
Ei sinun tarvitse pyytää anteeksi. Teit parhaasi, poika. Kaikki hyvin.
Me selviämme tästä, J. Me selviämme, okei?
Voi ei.
En tiedä, mitä muuta voin tehdä, isä.
En tiedä, kuka minun pitäisi olla.
He eivät usko minua. He eivät usko, kuka minä olen.
He eivät usko minua.
Enkä voi tehdä asialle mitään.
En voi tehdä asialle mitään.
He puhuivat siitä,
että olin mukana levyllä nimeltä Rahoitus pois sheriffiltä.
Minua muka käytetään nuorisorikollisia koskevan lainmuutoksen edistämiseen.
Heidän mukaansa kaikki tekemäni taide ja vaikuttamistyö -
on vain brändin rakentamistani tai vapauttamistani varten -
eikä se ole aitoa.
Näillä asioilla he perustelivat sitä,
että olen ilmeinen ja välitön vaara yhteiskunnalle. Olen muka vaarallinen.
En voi uskoa sitä.
En saa henkeä.
En saa henkeä, isä. - Niin. Kuule, J...
En saa henkeä.
Tämä on liikaa.
Niin. - En voi olla täydellinen. Olen luuseri.
No...
En tiedä, mitä sanoa, J. Mutta yhden asian tiedän.
Emme saa koskaan luovuttaa.
Emme saa tehdä niin.
Voimme kärsiä ja voimme itkeä, mutta emme voi luovuttaa.
Tiedäthän? - En aio luovuttaa.
Emme voi. Elämä on arvokkaampaa.
Vapaus on... Sen takia kannattaa kestää. - Aikaa on 60 sekuntia.
Lupaan sen, isä.
Lupaan, etten koskaan luovuta.
Lupaan, että pääsen pois täältä, isä.
Sinun vuoksesi lupaan sen. - Tiedän, poika.
Lupaan sen.
Lupaan, etten luovuta. - Tuen sinua.
Lupaan sen sinulle. - Me selviämme.
Lupaan sen, isä.
Lupaan. - Niin.
Rakastan sinua. - Rakastan sinua elämääkin enemmän.
Pää pystyyn. Kuten sanoin...
Rankkaa.
Yritän kuvitella hänet tänne.
Istuessani tässä mietin:
"Mitä James tekisi nyt, jos hän olisi täällä joella kanssani?"
Kuvittelen, että hän istuisi vieressäni tällä kivellä, nojaisi selkääni vasten -
ja nauttisi hiljaisuudesta ja veden liikkeestä.
Tiedän, että hän tekisi niin.
Ja siitä tiedosta -
löydän lohtua ja vapautta ja jotain, josta pitää kiinni.
Indigo on sanonut minulle -
aina tapaamisestamme lähtien, että minun pitää antaa tilaa -
sille 15-vuotiaalle Jamesille, joka on yhä sisälläni,
ja selvittää -
tämän ongelmat.
Jos minua vain ymmärrettäisiin, inhimillisyyteni nähtäisiin.
Kuulemisen jälkeisenä päivänä minun oli pakko kirjoittaa lista syistä elää...
SYITÄ ELÄÄ
ISÄNI
...vihkooni. Katselen sitä juuri nyt.
Viimeinen asia, jonka kirjoitin on:
Puutteeni eivät vähennä hyvyyttäni.
Uskon siihen.
Parhaina päivinä uskon siihen.
Pahimpina päivinä en ole edes varma, onko minussa hyvyyttä.
Mitä kuuluu?
Ei mitään. - Nukuttaa.
Jep, siinä se.
Hetkinen, James. Taidan olla tulossa vanhaksi.
Kuinka paljon täytitkään? Reneasha sanoi...
Oletko tosissasi? 33. - Olen minä.
Minä olen 34, ja hän on 33. - Hullua.
Mitä? Ei, minä... - Aivan hullua.
Sinä muka 33.
Te vanhenette liian nopeasti.
Vau. - Senkin vanha ukko.
ReeRee vanhenee nopeammin.
Vanhenet kuulemma nopeammin.
Muistan, kun isä tajusi, että olin häntä pidempi:
"Poika, milloin tämä tapahtui?"
Nyt hän on pieni.
Jutellaan taas pian.
Selvä. - Heippa.
Heippa.
Okei. Heippa.
Jamaal kirjoitti minulle kirjeen.
Olin eristyssellissä noin kolme kuukautta.
Minut siirrettiin toiseen vankilaan, enkä nähnyt häntä enää.
KALIFORNIAN RANGAISTUSSIIRTOLA VANKIPOSTIA
"Kiitos, että käytät aikaa lukeaksesi tämän.
Siihen asti, kun paljastit minulle, kuka olit,
olin elänyt kuin unessa.
Seuraavana hetkenä heräsin kaikkeen sydänsuruun, häpeään,
murheeseen ja pelkuruuteen menneisyydestäni.
Olisin mieluummin unohtanut kaiken sen.
Sellaista sanaa tai sanoja ei ole eikä tule koskaan olemaan,
joilla voisin ilmaista, kuinka pahoillani olen siitä, mitä tein...
Kiitän sinua sieluni pohjasta -
osoittamastasi kohteliaisuudesta ja myötätunnosta.
Tiesit häpeällisistä teoistani ennen kuin kuulin siitä,
ja sinun olisi ollut helppo kostaa pahaa aavistamattomalle.
Mutta et tehnyt niin,
vaikka kuka tahansa olisi ymmärtänyt tekosi.
Kypsyytesi ja ymmärryksesi on suurin lahjasi -
ja ansaitsee suurta arvostusta.
Voisitko välittää tämän viestin äidillesi?
Halusin kirjoittaa myös hänelle, mutta en tiedä, mitä sanoisin.
Rakkaudella ja kunnioituksella Jamaal
James oli anteeksiantamisen esikuva -
sellaisella tavalla, että minun piti katsoa häntä -
ja oppia siitä.
Hän osoitti kasvaneensa niin,
että katsoin häntä ja sanoin: "Minunkin pitää kasvaa."
Mitä enemmän annan anteeksi, sitä vapaammaksi tunnen itseni.
Tuntuu, että paranemiseni on alkanut.
Synkimpinä hetkinä en tiedä -
mikä on merkitykseni.
En tiedä, miten olen vaikuttanut -
ihmisiin elämässäni, enkä tiedä, vaikutanko heihin ikinä.
Kun synkkyys hälvenee,
näen selvästi, miten olen vaikuttanut ihmisiin -
ja miten taiteeni on heihin vaikuttanut.
Kerron veljille täällä vähän Jamaalista ja kuinka annoin hänelle anteeksi.
"ANNATKO ANTEEKSI?"
"ANNAN."
Joka päivä useat ihmiset -
tulevat luokseni. En tunne heitä, mutta he sanovat:
"Sinä todella inspiroit minua.
Se, miten puhuit anteeksiannosta ja rakkaudesta -
ja siitä, miten pitäisi elää perheelle ja elää yhteisölle,
saivat minut ajattelemaan elämääni."
He kiittävät minua siitä, että kerroin tarinani -
ja näkemykseni asioista.
Sellaisina hetkinä tajuan, että vaikutan sittenkin ihmisten elämään.
Saan aikaan jotain hyvää tässä maailmassa -
vain olemalla minä.
Uskon aidosti väkivallattomuuteen,
tarinoiden kertomiseen taiteen kautta -
sekä haavoittuvuuteen.
Minun ei tarvitse esittää sitä.
Se on aidosti minua.
Niinä hetkinä -
tiedän, etteivät puutteeni vähennä hyvyyttäni.
Nautin elämästä Sillä elämällä on rajansa
En oleta mitään Koska mikään ei ole itsestäänselvää
Aika loppuu kesken
Pidetään siis hauskaa
Haluan vain pitää hauskaa
Kuka klubiin kaipaa Kun meno on kova?
Tytöt koolle Klassikkobiisit peliin
Pihalla bailataan kuin ennen vanhaan Vilkuilen eksääni niiltä ajoilta
Kaikki messissä Me ollaan hengissä
Riitti elämä häkissä
Elämä on outoo Mut me selvitään
Lisää volaa Nyt sekoillaan
Veljiä ammuttiin Veljiä vangittiin
Ne aikansa istuu
Mitä 80 täällä tekee? Ne tyypit säälissä rypee
Ne ei tajuu Mut ei ne mua hämää
N8tive Angelino, mun taivasjengi
Etsin tarkoitusta Nautin elämästä
Rauhaa kylvetään Riitaa vältetään
Kun mikkiin tartun, tuntuu siltä et
Nautin elämästä Sillä elämällä on rajansa
En oleta mitään Koska mikään ei ole itsestäänselvää
Aika loppuu kesken
Pidetään vain hauskaa
Haluan vain pitää hauskaa
Aika loppuu kesken
Haluan vain pitää hauskaa
Juhli kovaa Naapurit hermostuu
Hyviä hetkiä lasken Laskuissa sekoan
Mua tähdättiin Muttei ase lauennut
Kytät antoi mennä "Et se ole sinä."
Mitä välii Jumala mua varjelee
Vaikken ole läheskään Mitä haluan
Sanon suoraan Jumala mua varjelee
Vaikken ole läheskään Mitä haluan
Sori siis Et kuin artisti bailaan
Nimi valoissa Nähnyt kaikkea
Jengi unelmoi Kun sota jää
Musiikki on huume Sitä liikaa vedän
Tanssin jalkani kipeeks Biitsillä steppaan
Veli, huuda jos mua tajuut Pistä kädet heiluu
Laula mun kaa Vaikka epäpuhtaasti
Koska me kaikki vain
Olen ajatellut vapautumista -
siitä asti, kun minut vangittiin 15-vuotiaana.
Olen ajatellut sitä 18 vuotta.
Olen kuvitellut vapautumispäiväni niin usein,
että tiedän tarkalleen, millainen se on.
Tuntuu kuin -
se olisi ennalta määrätty.
Kiitämme vapaudesta.
Kiitämme, että saamme jakaa tämän vapauden Jamesin kanssa.
18 vuoden ajan suojelit häntä vankilassa.
18 vuoden ajan sallit hänen valonsa loistaa pimeässä.
Kiitämme Sinua Jeesuksen nimessä. Kiittäkäämme Herraa.
Kiitos, Herra. - Aamen.
Aamen. - Aamen.
Voi veljet.
Minäkin rakastan sinua, isä.
Me selvisimme. - Kiitos. Kiitos.
Kiitos, isä.
Eipä kestä, J. - Kiitos.
Eipä kestä, poika.
Victor.
Vic.
Vic. Voi ei.
Veljeni.
Vau. - Tuntuu niin hyvältä.
Vau.
Jumalan tekosia.
Olen vapaa.
Nyt myös kaikki ympärilläsi ovat vapaita.
Vapautit kaikki.
KYSYMYS ¿ KULTTUURI
Joo! - Hottia kamaa!
Sitä voi himmata loppua kohden. - Hottia!
Tekstitys: Mervi Haavisto