Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Isolasjonen man føler når man er alene i en boks
og bare har sine egne tanker...
den isolasjonen kan være knusende.
Men når Gud trer inn, blir det noe annet.
Det var det som skjedde i hullet.
LUFTEGÅRD - DAGTID FUDGEFARGET GUTT, 15 ÅR
Om jeg kunne gått tilbake og snakket med
15 år gamle James,
ville jeg snakket om hvem han er.
Jeg har ignorert mitt yngre jeg,
prøvd å begrave ham
og klandre ham for at jeg er her.
Det kommer til et punkt der du må velge din egen helbredelse.
Min første bursdag i fengsel ble jeg 16.
Jeg husker ikke hvordan dagen var.
Men i går, på bursdagen min, da jeg la meg,
tenkte jeg bare:
"Jeg har hatt 16 bursdager her inne."
16 ÅR
Jeg vokste opp i fengsel.
18 ÅR
22 ÅR
Om folk spør meg hvor jeg er fra, sier jeg: "Californias fengsler."
31 ÅR
Jeg liker ikke april.
Først og fremst, 16. april er dagen jeg tok et liv.
Det er et hardt jubileum å erkjenne
det verste du har gjort i livet.
Tre dager senere, 19. april, ble broren min drept.
Jeg er alltid klar over dette traumet.
Jeg vet hva jeg gjorde og hva som skjedde med Victor.
April er bare en påminnelse om den verste perioden i livet mitt.
Hvert år.
Jeg var 25 år gammel.
Fengselslederen kaller meg inn på kontoret. Jeg er i håndjern.
Og han sier:
"Send ham til hullet."
Og hullet er isolat.
Hullet var en boks på rundt to ganger to meter.
Og jeg var i hullet i to og en halv måned.
Her inne føles døden alltid nært forestående.
Jeg må skape håp. Og jeg skaper håp ved å skrive musikk.
Jeg pleier å legge meg på gulvet, lukker øynene og mediterer
og ser for meg livet utenfor fengselet.
Jeg prøvde å skrive musikk.
Jeg lagde beats med brystet eller på senga
og bare fant på sanger.
Og naboen min hørte at jeg skrev disse sangene
og sa:"Den var bra, gutt."
Jeg sang den gjennom den tynne veggen til ham
for å få tilbakemelding.
Det er helt vilt
Det er sykt
Det er så sykt Hvordan vi lever og dør
Å fortelle historier er som å gjenoppleve traumet,
men jeg blir mer komfortabel ved å fortelle med sang.
15. JULI 2019 FØRSTEUTKAST TIL
DET VISUELLE ALBUMET
"BREV TIL KOMPISENE"
TEKSTUREN TIL DET VISUELLE UTTRYKKET FØLES SOM ET MINNE
BEGYNN MED EN SCENE AV EN SVART MOR SOM LÆRER SINE TRE BARN Å SYNGE
DEN YNGSTE SØNNEN ER IVRIGST
Lurer på om himmelen fins Lurer på om jeg kan anke
Til Guds nåde For synden tok meg
Pappa sier: "Gud vil tilgi"
Når du er skikkelig kriminell
Sier du: "Ikke føl noe" "Det er ingenting"
Du flexer og skryter Og er ivrig etter å drepe
Alle som reiser seg mot gjengen din
Du og n8tives tar affære
Rollin' 20's og mine Baby-niggas
Mac Mafia og Ler-niggas
Trår varsomt på havbunnen
Prøver å sprenge som C-4
Ser etter mening i Purple og piller
Slåss mot samvittigheten Og skjuler våre feil
Minner er avgjørende for å bevare forstanden i fengselet.
Jeg husker kanskje nøyaktig eller unøyaktig,
men jeg husker ting fra barndommen min,
og jeg gjenopplever dem i køya.
Og det minner meg på at jeg var et menneske,
og jeg er et menneske, før jeg ble fengslet.
60 sekunder gjenstår.
JEG VAR ET MENNESKE
KIRKE - DAGTID
FAREN MIN, WILLIAM
Da jeg vokste opp i den kirken, kalte kvinnene meg Lille William
etter faren min, eller lille eldste etter faren min.
Det var her de unge satt.
Det var kult å vokse opp og synge i koret.
De var i kordelen av kirkestanden, som er rett foran meg her.
De kom og opptrådte på plattformen.
Moren hans ledet barnekoret.
Han og søsteren sang, og til og med Victor sang.
Vi har talentfulle barn i denne kirken,
og Gud vil bruke dem. Kan jeg få et "amen"?
- Amen! - Pris Herren.
Min greie var å oppdra dem i kirken og gi dem andre verdier.
Det var min måte å beskytte dem på
fra ting som kunne skade dem.
- Her er James. - Herr James.
- Han fikk tenner. - Ja. Og han gråt mye.
Gjorde han?
- Ja. - Hvor gammel var han her?
Han var omtrent fem måneder.
Og han sa alltid til meg: "Jeg har mye hår."
Jeg sa: "Du har ikke mye hår. Du ville ha mye hår."
Vår eldre bror, Victor.
- Tretten? - Fjorten eller tretten på det bildet.
- Store kinn. - Vent litt. Se på dette.
Dette er meg, James og Victor.
Vi slapp ham av hos bestemor.
Vi trodde han ville være borte for alltid.
Dere var så vant til å være rundt hverandre.
Men se hvordan...
Victor, han var en god storebror.
Han passet på James. Han passet på Reneasha.
Han elsket søsknene sine.
Han og James kranglet.
Men han var en storebror som sa: "Sånn er det på gata."
Victor var mye på gata.
Han hadde ikke en unnskyldning til å bli kriminell.
Men jeg tror han følte at han måtte hevde seg.
Victor var både beskyttende og en bølle,
han dominerte meg som lillebror, men lot ingen andre gjøre det.
Jeg husker at jeg hadde astma som barn, og jeg var på sykkelen
og prøvde å holde tritt med Vic og vennene hans.
Jeg hadde ikke inhalatoren, og fikk et alvorlig anfall.
Og han satte meg på sykkelen sin og syklet hele veien hjem.
Jeg visste ikke at...
at livet ville ta ham igjen.
Jeg husker da jeg ikke kunne henge
Lurer på hvordan livet blir
Føler meg fanget Det føles utspilt
En kompis som kan spille er en vei ut Egne drømmer er helt ut
Når disse niggerne tester deg
Og livet er et karneval Og gatene er en labyrint
Jeg er forbløffet over at vi...
Gikk fra å spille basket i hagen
Fakta
Og sykler opp Boulevard til
En fargeløs verden Full av svarte hjerter som Kain
Nå går jeg med et svart merke
Det er helt sykt
Det er sykt
Det er så sykt
Hvordan vi lever og dør
Det er sykt
Det er så sykt
Det er helt vilt
Det er sykt
Det er så sykt
Jeg husker ikke hva Victor ble arrestert for først.
Jeg husker bare at jeg følte at de tok broren min.
De tok broren min.
Jeg husker at jeg fikk beskjed
en morgen at Victor skulle i retten.
Og jeg husker at jeg satt bakerst i femteklasse,
og jeg bare ba: "Gud, la min bror komme hjem i dag.
Jeg savner ham, mamma savner ham, pappa savner ham,
så la Victor komme hjem."
Jeg så opp til ham,
fulgte etter ham og prøvde å være som ham.
Jeg husker at jeg følte en mangel i livet mitt
og prøvde å erstatte ham med andre på hans alder eller eldre.
Og disse karene ble de eldre som jeg var i en gjeng med.
Jeg vokste opp i gjengkulturen.
Der jeg bodde forventet folk at man var med i en gjeng.
Da jeg var 15 hadde jeg bestemt meg for at jeg skulle bli
den tøffeste niggeren i gjengen.
Villig til å være mer voldelig enn noen andre.
Og jeg fikk mye ros for det.
Å ha tilgang til våpen var som å ha tilgang til en sykkel.
De er overalt.
Kirken sluttet å være viktig i livet mitt da mine foreldre skilte seg.
Alt var en løgn. Vi elsker ikke hverandre.
Vi elsker deg faktisk ikke.
Og Gud bryr seg kanskje ikke om deg.
Men å svikte seg selv er det største sviket.
"SVIK"
Du var min venn, hvorfor vil du Venner og fiender
Se likedan ut når det går bra Men de bare venter på fallet
Sånn er det å være sjef Veier hvert tap
Å kjøpe ut baren Hvor mange venner vil det koste?
Drikker Rémy og røyker og faller
På mine knær til Gud For selv Jesus ble sveket
Hvem kan si meg hvordan jeg skal leve?
Når penger lurer dem Gjør dem til Judas
Gode Gud Det er bare et tegn i tiden
Venner som sviker Tynger tankene
Han er ikke lojal
Når du må betale advokat Gir han ikke et øre
Men han tyster gjerne på deg Inntar vitneboksen
Gir deg lengre straff
Jeg var bare 15 Da du hjalp dem å gi meg min
De sa at du fortalte Og jeg sa at de løy
Jeg visste ikke at du tystet hele tiden
Pokker
Svik, svik
Diskré i ditt bedrageri
Du planlegger Mitt nederlag
Du var min nigger
Si hvorfor du vil drepe meg
Lojalitet endres når
Niggere blir dømt Til en helt ny verden
Der døden og Gud er intim Anger er alltid der
Ensomheten kommer En situasjon for mange menn
Der det er hav, er det masse sand Der det er venner, er det mye synd
Håper du ber til Gud For å gjøre det godt igjen
Du tok livet til din egen venn
Ikke med pistol Bare en mikrofon
Pokker
Håper du ber til Gud For å gjøre det godt igjen
Du tok livet av til egen venn
Ikke med pistol Bare en mikrofon
Løft høyre hånd
Pokker
Svik, svik
Diskré i ditt bedrageri
Du planlegger Mitt nederlag
Du var min nigga Si hvorfor du vil drepe meg
Et bilde av James fra skoleavslutningen.
Han har cornrows. Synes han er tøff.
Han var forloveren min.
Se, der skåler han for meg.
Jeg husker ikke nøyaktig hva han sa.
Men der er han. Det er gutten min.
Det var på den tiden at alle problemene kom.
Fra vi giftet oss til hendelsen gikk det åtte måneder.
Så jeg hadde mye kontakt med James.
Og jeg ble ganske sjokkert over det som hadde skjedd.
Da Victor kom hjem fra ungdomsfengsel,
kalte han meg Lille James.
Og jeg stakk ut brystet og sa til ham at jeg ikke er Lille James lenger.
Jeg er en mann.
Vold og voldelige handlinger
var et verktøy jeg brukte til alt.
Krangel med noen på skolen? Slåss mot dem.
Og å skyte noen var
den ultimate voldshandlingen.
Det er dette som får folk til å respektere meg.
Det er det som gjør meg verdig til frykten og populariteten
som følger med å være gangster.
Jeg husker at jeg hadde en samtale
med kompisen på den tiden. Vi var like gamle.
"Bror, vi må liksom... Vi må skaffe oss en pistol og...
Jeg er klar til å ta fienden, det er ingenting. Jeg er her ute."
Han sa: "Jeg kan skyte, men jeg vil ikke drepe noen."
Og jeg avviste det. "Du er er helt fjern.
Det er dette vi gjør. Hva snakker du om? Det er sånn det er."
Jeg hadde overbevist meg selv at jeg var villig til å gjøre det.
Og det øyeblikket...
Jeg følte at jeg kunne bevise at jeg er noen folk bør frykte.
Og så kom noen gående gjennom nabolaget mitt
og tilbyr meg en utfordring.
Vi fornærmet hverandre.
"Jeg bor her. Jeg trenger ikke å bryte øyekontakten.
Du skal bryte øyekontakten med meg."
Jeg gikk til en eldre venn, og han ga meg pistolen.
Den unge mannen var forberedt på å slåss mot meg,
og jeg skyter ham.
Og stikker av.
Jeg gikk rundt halvannen time før jeg dro dit jeg fikk pistolen.
Og jeg forventet vel at de skulle juble for meg.
Og i stedet fikk jeg:
"Nigga, hva gjorde du?"
"Nigga, politiet finner deg." "Nigga, dette er ingen fest."
"Dette er ikke en sang der du bare kan rappe om å gjøre noe
og om tre minutter er det over. Sånn er det ikke."
Sønnen min ropte på hjelp,
men jeg hørte ham ikke.
Han ropte etter hjelp.
Han var 15 år og ba om hjelp, men jeg hørte ham ikke.
Jeg hørte ikke ropet hans.
Han ropte om hjelp før han havnet i trøbbel.
Men hvor var jeg? Hvor var faren hans?
Jeg fikk saksmappen fra James' advokat.
Da jeg så noen av de tingene her, det var veldig tungt.
Åstedet,
obduksjonsrapporten, og alt det der,
jeg ser ikke på det i det hele tatt. Jeg takler det ikke.
Trist øyeblikk.
JEG VAR ET MENNESKE.
James begikk en forbrytelse,
og tre dager senere er min sønn Victor død.
Disse to hendelsene, de skjer samtidig.
Jeg var helt ute av det.
Kunne ikke fungere. Jeg var helt knust.
Jeg drømte om Victor en gang.
Victor gikk inn i smuget.
Han skulle sette seg i en bil.
Og jeg ropte på ham. "Vic!"
Og han så tilbake på meg,
og han bare smilte.
Han bare: "Det går bra, bror."
Han satte seg i bilen og kjørte av sted.
De kommer, de kommer
Fortsett å løpe
HAR DU PENGENE MINE?
"MEST JAKTET"
Hvis rettssystemet ikke gir meg livstid Blir jeg skutt av mine egne
Blir skutt med min egen pistol
Noen i nabolaget legger det ut på nett
Hvis rettssystemet ikke gir meg livstid
Blir jeg skutt av mine egne
Blir skutt med min egen pistol
Noen i nabolaget legger det ut på nett
Hvorfor tror du jeg røyker?
Snuten stopper meg Jeg bremser før de skyter meg
Jeg skal stikke før de skyter meg
Fordi jeg er et barn av Assata
POLITIJAKT
I byen ved det blå havet Ser du snut, er det et rødt flagg
Crips lar buksa henge Og har pistol
Folk vil se meg død på gata
Hvis jeg to i en bil Hvis jeg hører dekkene hvine
Jeg skal søke dekning, og så trekke
Skyte og stikke som Craig og Smokey
Hvis rettssystemet ikke gir meg livstid Blir jeg skutt av mine egne
Jeg blir skutt med min egen pistol
Noen i nabolaget legger det ut på nett
Hvis rettssystemet ikke gir meg livstid Blir jeg skutt av mine egne
Jeg blir skutt med min egen pistol
Noen legger det ut på nett
I løpet av hooken Sendte staten fire droner
Men jeg trenger en Glock Jeg er ikke en mann med det
Jeg er en mann uten den Men de ser ikke en mann da
Dette er historien om tapt uskyld
Fra 12 år har jeg hatt en indre sans Om at jeg var skyldig i deres øyne
Og jeg har vært skyldig siden
Deltar i folkemord
Drep niggere fra andre stammer
Fedre sørget og mødre gråt Ingen vet hvorfor
Vi er de mest ettersøkte
Forbli rusa, fortsett å skyte Fortsett å løpe til vi alle er utryddet
Myndighetene sier At terrorister er på vei
De vil at vi skal tro
"MEST JAKTET"-MUSIKKEN STOPPER.
Jeg hadde en drøm.
Det ble sagt at alt ordner seg.
Og det ble gjentatt i drømmen jeg hadde.
"Det ordner seg, det ordner seg, det ordner seg."
Og tre dager senere kom politiet og banket på klokken fire om morgenen.
Det var den rareste følelsen.
De sa at sønnen min var drept.
Det var det verste jeg har følt.
Det var som et mareritt.
Jeg sørget over broren min, sørget over tapet,
og tanken som stadig dukket opp var
at jeg gjorde det samme med en annen familie.
Det er akkurat slik de har det.
Jeg var der hver dag.
Jeg gikk ikke glipp av en dag av min sønns rettssak.
Det jeg la merke til, var moren.
Vi var i samme situasjon. Hun hadde en sønn som døde,
og jeg hadde en sønn som døde på samme tid.
Og jeg vet at hun savner sønnen sin i dag. Det var sønnen hennes.
Jeg husker da jeg ble dømt, de sa 40 år pluss livstid.
40 ÅR PLUSS LIVSTID
Jeg så opp på advokaten min og sa: "Så, når kan jeg dra hjem?"
Og hun bare så på meg...
"Du forstår ikke engang hva som skjedde."
"Du forstår ikke."
"OVERVELDET"
Oversized oransje drakt
Tårer i mine foreldres øyne
Dommeren ga meg 40 år
40 dager, 40 netter
Ba for Kristi lidelser Herre Jesus, gi meg liv
Demoner hjemsøker meg
Jeg vurderte selvmord
Jeg skal ikke lyve Skulle at jeg hadde prøvd
Jeg er lei av å leve dette livet Jeg dør hver morgen
Jeg sverger på at jeg har forandret meg
Tilgi meg, jeg er annerledes
Jeg har forandret meg
Jeg ser ting annerledes
Jeg kan ikke styre Tankene som flyter
Sprer mønstrene Manifesterer tanker i materie
Så du kan føle det Avslører store ting
Ber Herren om en stige Så jeg kan klatre ut av graven
Fakta
For jeg er lei av å være slave
Fakta
Alle mine, mine
Mine feil, jeg eier dem
Ingen unnskyldninger Det jeg gjorde var mer enn galt
Men jeg takker ikke For disse veggene
Undertrykkelse veier tungt Depresjonen går og kommer
Høyt og lavt er ikke gøy Livstid er et dårlig liv
For jeg er død for verden Død for vennene mine og dama mi
Jeg var bare 15 da jeg falt Har vært her en stund
Nå prøver jeg å avslutte sterkt
Pappa sier: "Sønn, vær sterk"
Jeg prøver
Livet er kort Ingen tid å miste, ikke tid til å leke
Flow skal åpne portene Og oversvømme med ekthet
Håper det føles For Bloods og Crips
G-Ds guder føler Det en kjeltring er fylt med
Traumet er ekte Mors tårer er ekte
Du tapte anken Hva skal man føle?
Når hun får følelsen Av at skjebnen din er forseglet
På ekte
Traumet var ekte Mors tårer var ekte
Jeg tapte anken
Hva skal jeg føle når hun følte At min skjebne er forseglet?
Og jeg føler
Overveldet
FORBANNET ER DU! NÅ SKAL DU VÆRE BANNLYST FRA JORDEN
SOM ÅPNET MUNNEN OG TOK IMOT DIN BRORS BLOD FRA DIN HÅND
BROR
Jeg lurer alltid på hvor Victor er. Jeg vet at han ikke har det vondt.
Det er det jeg tenker på. Hvor er broren min?
MIN NEVØ, NAAJI
Da Reneasha var gravid med Naaji, og hun sa til meg:
"Jeg føder snart."
Det var åpenbart at vi nærmet oss en årsdag
for Victors død.
Og da Naaji ble født
den 19. april,
dagen Victor ble drept,
føltes det som Gud ga oss
en gave på en tung dag.
- Naaji. - Hva gjør du?
Vær så snill!
Jeg vil sove.
Skal vi til kirkegården?
- Jeg vet ikke. - Vi vet ikke.
Det blir sent. Gå opp med den der.
Jeg fikk ingen blomster.
Jeg vet ikke.
I begynnelsen var det hver søndag.
Det var hver søndag i månedsvis. Jeg kom og tilbragte litt tid her.
Og jeg besøkte broren hans, James, i ungdomsfengselet,
og så besøkte jeg ham, eller omvendt.
Jeg besøkte ham og så dro jeg til James.
Og slik fortsatte det lenge.
Jeg gråt hele tiden.
Det var en del av sorgprosessen. Jeg måtte være her.
Victors drapssak begynte etter at James' rettssak var over.
Og det var nok en prøvelse.
Uansett hva som skjer, vil det ikke endre noe.
Jeg får ikke sønnen min tilbake.
Mannen ble funnet skyldig i overlagt drap.
Og han var en ung fyr på samme alder som Victor. Han var en ung mann.
Vi fikk snakke til retten, og det gjorde jeg.
Jeg syntes litt synd på ham.
Nå er ikke bare min sønns liv borte, hans er også det.
Og jeg sa: "Nå er du i en situasjon,
og jeg ber om at du gjør det rette for å komme hjem."
Det var det jeg sa til ham.
Det verste er at jeg kjenner søsteren hans.
Vi vokste opp og gikk på skole sammen, og jeg visste ikke det.
Så jeg så henne, og hun gråter fordi broren hennes får livstid.
Da de ga Jamaal Smith 25 år til livstid,
var jeg ikke helt fornøyd.
Du tok sønnen min. Du tok livet hans.
For hva?
Jeg sørger fortsatt.
Hver gang han har bursdag
eller hver gang på dagen livet hans ble tatt,
tenker jeg på sønnen som jeg mistet.
Jeg tenker på sønnen jeg mistet i systemet.
Jeg innbiller meg at personen som drepte Vic,
jeg ser for meg at han er enda en av oss.
ENDA EN AV OSS
En som bare var på gata og spilte sin rolle
i det som skjer i gatekulturen.
Jeg husker at jeg tenkte
at hvis jeg møtte ham,
skulle jeg banke ham. Eller, du vet, noe verre.
Jeg har tenkt: "Jeg skal drepe fyren når jeg tar ham."
Jeg kjempet med hatet mot denne fyren
som er en fantasifigur i hodet mitt.
Jeg visste ikke hvem han var, hvordan han så ut eller hva han het.
Da jeg kom til fengselet jeg var i,
gikk jeg inn i det lille oppholdsrommet.
En av guttene der var en fyr som het Jay...
EN SOM HETER JAY
...som reflekterte over forbrytelsen han hadde begått
og hvor meningsløst det var.
Så jeg hadde en skikkelig samtale med ham spesielt
om hvor mye anger han hadde for drapet han hadde begått.
Han viste meg sin menneskelighet, og jeg kunne se ham.
Å se menneskeligheten hans i forhold til det verste han hadde gjort,
minnet meg om min egen menneskelighet i forhold til det verste jeg hadde gjort.
Du har 60 sekunder igjen.
JEG SNUDDE MEG, SKJØT OG LØP AV STED
Jeg hadde blokkert det.
Jeg hadde blokkert bildet av at han falt i bakken etter at jeg skjøt
i mange år
fordi det var øyeblikket da jeg innså betydningen av det jeg hadde gjort.
Så jeg blokkerte det.
Og nå lever jeg med det.
Jeg ser det.
JEG SER DET.
Det...
Jeg mistet kontrollen.
Da jeg var 19 år var jeg så overbevist om at jeg ikke var verdt noe
at jeg ville ta livet mitt.
Som om jeg ville gjort alle en tjeneste ved å ta livet mitt.
Sannheten er at det er ingenting jeg kan si.
Ingen uttrykk av unnskyldning eller anger
vil være nok for det jeg har gjort mot ham.
Jeg har tatt alt fra denne mannen.
Jeg har tatt alt fra familien. Jeg har tatt for mye.
Og jeg er for alltid lei meg for dette.
Hvis du ser meg i øynene,
er det som en zombie, på alle måter.
Jeg er ikke der engang...
Jeg er ikke der.
"STÅLGRAV"
Bor i en stålgrav
Det er tøft her
Det er kaldt, det er mørkt
Ingen luft
Får ikke puste Kan ikke se, får ikke sove
Kan ikke tro at de tok meg
Bor i underverdenens mage
Blodsugere sammenligner seg Med konger av underverdenen
Ting blir drastiske Når Dracula vil spise
Ha en stake eller bli offer
En martyrsjel Dørene lukket, dypt begravd
Skriver rim Jeg sover knapt
Atten, en tenåring på boks
Venter på kantina
Blir ikke kvitt minnene
Juryen sa lynsj Så de lynsjet dem
Dette kan ikke være livet Noen bør klype dem
Snuten sier "nigger" bak ryggen hans
Eldre gir ham kunnskap som babymat
Han trenger det
Når det skjer, så skjer det
Kaos er normen
Når tiden går saktere
Betong og stål Anken blir avvist
Håper på post Men brevene sendes tilbake
"Retur til avsender" Jeg skal ikke være en synder
Gud, hvis du hjelper Angrer jeg på alt
I de fortaptes land Hjelp meg å bli en vinner
I mørkets dyp Søker jeg mitt midtpunkt
Jeg er bare en synder Bor i en stålgrav
Det er tøft her
Det er kaldt her, det er mørkt her
Ingen luft
Får ikke puste Kan ikke se, får ikke sove
Jeg kan ikke tro at de tok meg
Lever som en med livstid Men vil heller leve
Når du får livstid Du kjenner det i leveren
Smerte så dyp i varmen At du fortsatt skjelver
Du lever som død Du tyster på en morder
Løper runder hver dag
Jeg må pushe på
I tilfelle de vandrende døde Vil presse opp
For kjøttetere Jager etter måltider
Hype jakter på hits Og vil ha en deal
Prøver å rømme fra helvete Demonene i cellen
Når gjelden vokser Vurderer de å tyste
Hustleren blir utålmodig Han plyndrer cella
Så får snuten et brev Fra Hype da natten falt
Det var da jeg følte At jeg mislyktes og falt
Til mine knær og tryglet Gud om velsignelse
La meg vite om sjelen min overlever
For det er kaldt i dette hullet
Jeg bor i stål
Bor i stål
Der alt er stille
Ja, alt er stille
Faren min besøkte meg da jeg var i hullet.
Jeg hadde akkurat skrevet ferdig
første og andre vers av "Stålgrav".
Jeg tenkte at sangen var ferdig, og vi møtte hverandre bak glasset.
Jeg holdt telefonen og rappet "Stålgrav" til ham.
Og han sa: "Ja, det er veldig bra."
"Men hva skjer?" Jeg sa: "Hva mener du?"
"Hva skjer med karakteren? Du sier at han var i en mørk verden."
"Kommer han seg ut?"
Så da jeg kom tilbake til cellen etter besøket, begynte jeg å skrive.
Jeg begynner tredje vers med...
Å leve blant skurker, svindlere og konspiratører
er et mareritt, men jeg forblir en drømmer
Håp er vanskelig å holde Det glipper
Jeg har sett folk miste grepet Så de blir nervøse
I mangel av mening De forbanner oss
Gi meg livstid Livet mitt er verdiløst
Men gjennom disse linjene Kan jeg dukke opp
Gjennom rimene ser jeg lyset Øynene svir
Kaster skitt og armene svir
Ber om å ikke skli Jeg klatrer videre
Strammer grepet Fordi min retning gjenoppstår
Som Lasarus står jeg oppreist
Mine tilståelser fra krypten
Bor i en stålgrav
Jeg er fremdeles
en som drømmer om frihet,
som drømmer om min egen forsoning og gjenoppstandelse.
Jeg drømmer om min egen frelse
og andres frelse.
Fantasien min,
da jeg var i hullet,
var viktig for hvor håpefull jeg ble.
Jeg klarte å forestille meg et liv i kunst og musikk.
Jeg kunne forestille meg frihet.
Jeg hadde noe å håpe på fordi jeg kunne se det for meg.
En gang lå jeg på gulvet og mediterte og forestilte meg selv
og livet jeg ønsket meg.
Min
fantasikone, hun så ut som Indigo.
Så da jeg møtte Indigo: "Å, der er hun."
MIN ELSKEDE, INDIGO
Jeg vil ikke gå for dypt inn i mai.
Hvorfor ikke?
Jeg vet ikke.
Det er bare at Memorial Day og morsdag...
Å, jøss...
Dette er en helligdag.
Jeg ville giftet meg med deg i dag. Du bestemmer datoen.
Jeg klamrer meg fast.
Ja.
Jeg klamrer meg fast.
Må holde ut.
Jeg klamrer meg fast.
Jeg kan ikke resten.
Først følte jeg at jeg ikke ville plassert hjertet mitt så dypt
et sted som var så fanget og undertrykt.
Men jeg kunne ikke nekte hjertet mitt,
og med arbeidet med fengselsavskaffelse og reformer jeg har lagt ned,
var saken klar før jeg møtte James.
Faktum er at menneskelige forbindelser siver gjennom murer.
Den siver gjennom bur.
Som en venn og en som bryr seg om ham åndelig sett,
bekymrer jeg meg ikke for hans ansvarlighet.
Men jeg vet at det ikke er like mulig
når du også blir offer for fengsling.
Den første e-posten jeg sendte var:
"Jeg er James' forlovede. Jeg støtter nedsetting av straffen hans."
Og jeg bare spurte om hjelp angående denne prosessen.
Men jeg føler at det er verdt å male bildet
av alle som er klare til å komme hjem.
Ja.
Og jeg leste din fars, ikke sant?
Ja. Du leste den.
Ok. Og Jackies?
Nei.
Ok, vil du høre?
Ja.
"James har lært hvordan forbrytelsen påvirket offerets familie,
livet hans og samfunnet."
"Han angrer og forstår at handlingen var destruktiv."
"James er en ansvarlig, moden ung mann
som har blitt rehabilitert i Californias fengselssystem."
"Min mann og jeg har alltid støttet James, og vil fortsette å støtte ham.
Jeg vet at James ikke er en trussel og fortjener en ny sjanse.
Ærbødigst, Jacqueline Williams."
Mamma Jackie.
Jeg elsker det.
Du har 60 sekunder igjen.
Hater det.
Jeg hater det for deg.
Bibelen sier at vi er som sauer som føres til slakt.
Når som helst kan fare eller katastrofe komme vår vei.
Ikke tro at ditt barn ikke kan bli en av statistikken
som dør på gatehjørnet.
Men Bibelen sier at Gud ikke er en fordømmer.
Han er en frigjører.
For Gud sendte ikke sin sønn til verden for å fordømme den,
men for at verden gjennom ham kan bli reddet.
Gud kjemper for deg.
Da James ble født, og jeg tok ham med hjem fra sykehuset.
Jeg løftet ham opp. Jeg var så glad.
Og han smilte til meg, og...
Han er en mann nå. Han er i stand til å fortsette.
Og det oppmuntrer meg til å gå videre med ham.
Guds ord er min rikdom.
Det er det jeg har. Det er det beste jeg kan gjøre.
Og Gud sa til meg: "Dette blir en lang tur."
Stemmen var tydelig.
Så jeg ga beskjeden til min sønn. Gud sa det blir en lang tur.
Og så innså jeg at Gud, ved å si det, lovet meg
at det finnes en slutt.
Så en dag vil sønnen min bli løslatt. Gud lovet meg det. Jeg hørte det.
Det er derfor jeg er overbevist om at
selv om vi har sittet mye i fengsel,
og det har vært en lang reise,
men det vil ta slutt,
og vi skal dele livet sammen på denne siden av fengselsmuren.
Det er det tro betyr for meg.
Jeg har en liten lovsang i hjertet som jeg vil synge.
Jeg skal synge denne sangen i tro.
Jeg føler at Gud er her.
Og lovsangen er sånn.
"VÅKN OPP"
Unge svarte drømmere
Våkner opp og blir Boksere på gata
Hvem skal mate oss? Mange unge soldater
Hvem skal lede oss? Vi har pistoler
Skulle ønske At vi ikke trenger dem
Men de jakter på deg Uten grunn
Hatere som hater en n8tive Med erfaring
Snuten trekker våpen
Brøt seg inn Mens jeg sov
Det er på tide å våkne
I dette tilfluktsstedet sier du: "Herre, jeg overgir meg!"
Det er på tide å våkne
- Hvor lenge er jeg med? - For alltid!
Han forlater deg aldri!
Uansett hva som skjer. Han går ingen steder!
Våkne, våkne
Nå om dagen går folk i en døs
Røyker seg høye Drømmer om å få betalt
Gleder meg til dagen N8tives våkner
Lei av å dra på likvaker
De vasser på dypt vann
Så vidt flytende, men de blåses opp
Ego større enn D-Wade
Vanskelig å føle kjærlighet Når de ikke hater
Hele spillet er vridd Så de holder seg skarpe
De bytter aldri om For å stjele litt
Er ved ovnen og koker som en slave Lager sjefens måltid
Håper de får et par smuler Nummen av smerten ved å selge kokain
Aldri penetrer Samvittigheten deres
Vi er ikke ved bevissthet
Gata kaller meg et beist For det er lett å se
Disse menneskene Ville heller vært monstre
Sinnløse skapninger Bryr seg ikke om lærerne
Jeg hadde på følelsen at de ikke Prøver å nå oss
Et helt kapittel om Columbus og Cook Slavehandelen kun en paragraf
Hvorfor du tror en n8tive sov I klassen?
Pistolen pakket og gjemt Nederst i sekken
Jeg er svart og sint Men folk tar meg aldri seriøst
Choppa-vuggesanger er de skumleste Sunget av nysgjerrige sjeler
Gatene er for de raske Og rasende
Prøver ikke å være Paul Walker
Krasj og brenn Vil ikke være Paul Walker
Håper jeg hører Herren når han kaller Det er på tide å våkne
Våkne, våkne
Barn, jeg reiser meg, jeg reiser meg.
Sier til djevelen: "Jeg kommer tilbake igjen."
"Jeg kommer tilbake!"
Hei! Har dere vært i fengsel?
Velsigne hans navn.
Dere trenger ikke å si noe. Jeg vet dere har vært der. Amen.
Dere har vært i det åndelige fengselet! Djevelen bandt dere!
Velsigne hans navn. Velsigne...
Da jeg ble eldre
følte jeg meg mer ansvarlig overfor faren min
og mamma og søsteren min.
Jeg skrev brev om hvor takknemlig jeg er
for at de blir ved min side og støtter meg
selv etter at jeg har gjort noe så avskyelig og alvorlig.
Og jeg husker at moren min fortalte meg om fødselen min,
at da hun var gravid, tenkte hun: "Jeg vil ha deg."
Og hun sa: "Jeg vil fremdeles ha deg."
Og det bare
var så bekreftende og oppløftende
og hjalp meg å tro på meg selv og tro på min verdi.
Hallo?
Dette er Global Tel Link. Du mottar en samtale fra...
- Hei, mamma. - Hei!
- Jeg vil lese noe for deg. - Ok.
"Formålet med brevet er å gi retten
autoriteten til å revurdere straffen til James Jacobs
basert på hans gode oppførsel i fengselet."
"Som sekretær for CDCR
tar jeg min forpliktelse til offentlig sikkerhet seriøst,
og henviser kun til god oppførsel når en innsatts oppførsel i fengselet
viser en vedvarende etterlevelse av avdelingsregler, forskrifter og krav
samt langvarig deltakelse i rehabiliteringsprogrammer.
Det later til at Jacobs' dom fortjener rettens oppmerksomhet.
Jeg anbefaler at innsatt Jacobs' dom tas opp
og straffen utmåles på nytt.
- "Vennlig hilsen, Ralph Diaz..." - Herregud.
"Sekretær for CDCR."
Herregud. Jeg vet ikke hva jeg skal...
"Vi, juryen i ovennevnte rettssak, finner James Jacobs skyldig i drap..."
"...og dømmes til 40 år til livstid."
STRAFFEN ER 40 ÅR TIL LIVSTID
For mange år siden gikk jeg til retten for James.
Han ble dømt første gang, og denne gangen blir han dømt på nytt.
Jeg er her av en god grunn. Sist gang var det ikke så bra.
TINGHUS
Jeg er den første som sier at hvis du gikk gjennom noe,
var du et offer for noe. Det er ekte.
Derfor sier jeg også...
at det er ditt ansvar som offer
å gjøre det som er nødvendig for at du kan leges.
Jeg var et offer for en forbrytelse. Jeg ble voldtatt.
Og jeg fulgte opp saken hos politiet
og ble så traumatisert av den opplevelsen.
Jeg så etter en avslutning, rettferdighet, helbredelse, anerkjennelse,
men ingen helbredelse var å finne.
Jeg innså at systemet ikke prioriterer meg.
Det prioriterer straff,
og min helbredelse kan ikke bli funnet i andres straff.
Det gjenoppretter ikke det som ble tatt fra deg.
Vi er troende. Vi forstår at Gud tar sin tid,
og ikke etter menneskets tid,
men jeg håper virkelig at han kommer ut.
Jeg ber om at han slipper ut mens vi lever.
Beklager.
Akkurat nå er det som...
Det er som et dødsfall.
Så hver gang du besøker James,
og du må dra, er det som om kisten lukkes.
At han får være med faren sin...
Det er det viktigste.
Deres hjerter vil bli leget. De vil ikke være knuste lenger.
Pappa sa til meg da jeg var 16,
etter at jeg ble dømt:
"Du vet, sønn, dette blir en lang tur."
En lang tur full av lengsel
der man ser mot horisonten.
Jeg har hatt håp.
Jeg håper bare at
dommeren vil revurdere straffen og la meg dra hjem.
Jøss. Da begynner vi.
Nå får vi se.
Staten mot James Jacobs.
Anmodningen er fortsatt å revurdere straffen.
Statsadvokatens kontor er ikke villig til å innvilge
at Jacobs bør få ny utmåling.
På spørsmålet om retten vil gi ny straffeutmåling,
vil retten ikke ta det opp i dag.
Fengsel er en felle. Rettssystemet vårt er en felle.
Hvis du går gjennom Amerikas villmark,
og de fanger deg i fellen, slipper de deg ikke løs.
Statsadvokaten så ikke på hvem jeg var. Han så på det faktum
at han kunne si nei.
De vil aldri si: "Den fellen er umenneskelig.
La meg løsne bjørnesaksen."
De vil henge deg på veggen.
De vil aldri si: "Den løkken er for stram."
"La meg skjære ham ned fra dette treet."
De ønsket å lynsje oss.
Jeg skal ikke løpe mer
"MEST JAKTET" ANDRE SATS
Disse niggerne vil ha gullet mitt
Purken vil ta friheten min
Djevelen løper etter sjelen min
Jeg ber til Gud om at jeg slår ham
Jeg har aldri tatt retrett
Aldri vært elitær Jeg stolte aldri på lederne
Hvordan jeg kan stole på dem Når de drepte Malcolm
Drepte Oscar, drepte Tray Og drepte Michael?
Den mest jaktede arten i Amerika
Er en svart mann
Hvite politifolk skyter deg ned Rettferdiggjør det med utpressing
"Dere dreper dere selv"
At vi skyter folk Med lignende ansikter
Endrer ikke det faktum At du er rasist
Endrer ikke At systemet er ødelagt
Og smerten venner føler For alltid uuttalt
Hvis rettssystemet ikke gir meg livstid
Blir jeg skutt av mine egne
Jeg blir skutt med min egen pistol
Noen i nabolaget legger det ut på nett
Hvis rettssystemet ikke gir meg livstid
Blir jeg skutt av mine egne
Jeg blir skutt med min egen pistol
Noen i nabolaget Legger det ut på WorldStar
HERREN, DET ER ÅNDEN,
OG HVOR HERRENS ÅND ER, DER ER FRIHET.
ÅND
James fortalte meg at han hadde en drøm.
Han sa: "Jeg drømte at jeg kom hjem til deg."
Jeg må få sønnen min tilbake.
Jeg har ingen annen sønn. Han må komme hjem.
"HAVBUNN"
En ny runde arrestasjoner og vold i Los Angeles denne helgen.
Mer enn 200 betjenter...
Krimbølger Kjeder meg mens nyhetene rapporterer
Mens nyhetene rapporterer Mens nyhetene rapporterer krimbølger
Født i crackens tid Vokter mine skritt
For mamma har vondt i ryggen Vekten av stresset
Håper den yngste tilpasser seg
Til havbunnen, der vi ser skjell Fra kysten av en MAC
Tatt av bølgen, svømmer aldri tilbake 27 grader og mild bris
Fra MAC-ene som blåser Jeg blåser opp
Prøv å finne hvile
Fordi mamma sier Hun ber for meg
Det kan bli dypt
Niggere svømmer ikke Flyter på stranden, bare føtter
Fra skuldrene, jeg er modig Og kompisene er dype
Ekte niggere Blir drept av en Yee
Eller politiet De jakter på meg
N8tives serverer crack Pass på sprekkene
De som kødder med MAC Knekker moren sin
Du får ikke moren din tilbake Etter ratta-tat
Født i crackens tid Så jeg vokter mine skritt
Fordi mamma har vondt i ryggen
Vekten av stresset Min bror ble våt
Håper den yngste tilpasser seg Havbunnen
Der vi ser skjell Fra kysten av en MAC
Tatt av bølgen, aldri tilbake Nigger presser nigger
"Hvor bor bestemoren din?" De strømmer til
Lager bråk Selger kokain til bestemoren din
Drikker Grand Marnier Hektisk hver dag
I byen ved havet Hektisk hver dag
Compton, Watts og L.A. Hektisk hver dag
Krimbølger
Kjeder meg mens nyhetene rapporterer Krimbølger
Født i crackens tid
Vokter mine skritt på grenselinjene For mamma har vondt i ryggen
Vekten av stresset
Håper den yngste tilpasser seg Til havbunnen
Vi ser skjell Fra kysten av en MAC
Tatt av bølgen Du svømmer aldri tilbake
TENÅRING FÅR DOBBELT LIVSTID FOR DRAP
BROREN OM DRAPSMANNEN: "ENDA EN AV OSS"
Hei, sønn.
Hei, mamma.
- Er du fortsatt på stranden på søndager? - Ikke i det siste, men jeg må tilbake.
TATT AV BØLGEN DU SVØMMER ALDRI TILBAKE
Jeg skulle besøke James
i fengselet han var i på det tidspunktet.
Da jeg så til siden...
Først sa jeg til Reneasha: "Han ligner på Jamaal."
Jeg så ham bare den ene gangen, da han fikk dommen.
"Mamma, han ligner på Jamaal. Han går rundt og smiler."
Jeg ville ikke si det til James.
Jeg ville ikke si det.
Jeg hadde nettopp hatt bursdag.
Så kom helgen, og mamma kom på besøk sammen med ReeRee.
Jeg så at noe var galt. De virket rare.
De smiler, men du vet... Smilene var påklistrede.
Og jeg ser på ReeRee og mamma: "Hva er det?"
Og moren min bare: "Det er ingenting."
Og hun ser bort på Reneasha.
Hun sa: "Hvem er det? Hvem er han der?"
Og jeg...
"Det er Jay."
EN SOM HETER JAY
Og jeg kjenner ham bare som Jay,
for han introduserte seg som det.
Og hun tar en pause.
Og mamma ser på meg, og hun sier: "Det er ham."
Hun trenger ikke å forklare hvem "ham" er,
jeg vet hvem hun mener.
Han drepte Victor.
Jeg stivnet helt.
Jeg innså hvor lenge jeg hadde levd ved siden av denne mannen.
Han sa: "Jeg snakker med ham hver dag."
James var veldig opprørt. Noe måtte gjøres med det.
Moren min tar tak i armen min.
- Og jeg sa "Nei..." - "James, ikke drep ham."
"Jeg vil ha deg hjem."
Men det kommuniserte også til meg at du har ikke tillatelse til å drepe ham,
men gjør alt annet du vil gjøre.
Og jeg visste at det var det hun mente.
Og jeg følte meg skyldig, for jeg burde holdt munnen lukket.
Jeg burde ikke ha sagt noe, for jeg ville ikke at noe skulle skje.
Den kvelden var jeg i cellen min. Jeg gråt. Jeg var rasende.
Jeg var så sint på Gud.
Jeg spurte Gud: "Hvorfor setter du ham foran meg,
når jeg prøver å komme meg hjem, du vet at jeg må...
Jeg må drepe denne fyren?"
Han drepte broren min.
Jeg var så sint over at Gud ville tillate ham i mitt nærvær
og satte meg i en situasjon der jeg måtte gjøre noe.
Og i mitt hjerte ville jeg bare tilgi.
Verden forstår ikke tilgivelse.
Spesielt i fengselskulturen er det ikke rom for tilgivelse.
Det blir sett på som en svakhet.
Gud satte meg i en posisjon der jeg måtte fremstå som svak for folk
som var rovlystne, eller gi opp friheten min.
Den kvelden ba jeg bare. Du vet hva jeg må gjøre...
Hvorfor tvinger du meg?
Og like tydelig som du hører stemmen min nå,
hørte jeg Gud si: "Ingen tvinger deg til noe."
Og det var et ekko...
Ingen tvinger deg til å gjøre noe.
Så tenkte jeg på Bibelen:
"Hvis du ikke tilgir, vil du ikke bli tilgitt."
Og mer enn jeg har ønsket noe før,
i det øyeblikket ville jeg bare bli tilgitt.
Jeg ville at familien jeg såret skulle tilgi meg
og vite at jeg forstår hva jeg gjorde mot dem.
Jeg ønsket det mer enn noe annet.
Og her fikk jeg muligheten til å gi det til noen.
Så neste morgen
kommer vi ut til frokost,
og jeg sa: "Heter du Jamaal Smith?"
Han sa: "Ja, men det visste du jo."
Jeg sa: Nei, jeg visste at du het Jay."
"Du heter Jamaal Smith." Han sa: "Ja."
Tårene begynner å renne.
Jeg sa: "Du drepte broren min."
Og det første han fikk ut av munnen var:
"Jeg er lei for det jeg tok fra deg."
Han sa til meg:
"Jeg er lei for det jeg gjorde mot familien din."
Og jeg trodde ham.
Jeg trodde at han var lei seg.
Jeg spurte hvorfor han drepte broren min, og han fortalte meg historien.
Og...
Det var meningsløst. Det var for ingenting.
Akkurat slik min forbrytelse var meningsløs.
Og jeg sa til ham: "Jeg tilgir deg."
"Hvis du vil ha min tilgivelse, har du den."
Jeg reiste meg og gikk.
Jeg husket første gang vi møttes,
og hvor knyttet jeg følte meg til ham da
og i hvor stor grad jeg så hans menneskelighet
ved å høre ham snakke om forbrytelsen.
Da jeg innså at forbrytelsen var mot meg og familien min...
Det var tungt.
KRIMINALOMSORGEN
Politiet fikk vite det,
de hørte at han ble dømt for å ha drept Victor.
Og CDCR,
heller enn å tilrettelegge for forsoning og helbredelse,
så på det som en belastning.
TRUSSELVURDERING AV INNSATTE
Så de intervjuet oss begge.
Smith satte seg ved frokostbordet
"Kan du tilgi meg?"
Jeg sa at jeg tilgir ham.
Og da betjenten kom inn,
sa han: "Send denne fyren tilbake til cella, og han der til hullet."
Så heller enn å la dem sette Jamaal i hullet,
sa jeg at de kunne sende meg til hullet.
Og betjenten sa: "Vil du gå i hullet for ham?"
Og de satte håndjern på meg og fulgte meg tilbake til cellen,
og jeg husker en av betjentene,
da vi gikk gjennom gården tilbake til cellen,
sa han:
"Når du kommer tilbake til cellen, går du ned på kne og priser Gud,
for du besto prøven."
"Du har bestått."
Nede i hullet fikk jeg en følelse av fred
fordi jeg hadde gjort noe jeg ikke trodde jeg var i stand til
eller trodde at jeg ikke ville gjøre.
Bibelen sier at det djevelen vil med ondskap, ønsker God med det gode.
Så isolasjon er ment for å isolere et menneskes ånd.
Isoleringen kan være knusende.
Men når Gud trer inn, blir det noe annet.
Det var det som skjedde i hullet.
Jeg var isolert fra mennesker, men Gud var med meg hele tiden.
Jeg visste hva jeg måtte gjøre. Jeg måtte jobbe.
Jeg måtte bruke denne gaven
som Gud har gitt meg til å snakke om noe viktig.
Jeg vet ikke om disse sangene er viktige.
Jeg vet ikke om de betyr noe for verden,
men jeg skrev dem med den hjerteholdningen.
Si noe som betyr noe.
Si det som er viktig.
"N8TIVE SALMER"
N8tives, dere må forstå
De fleste niggere som kan rappe Sprer løgner
Jeg dropper vitenskap Som Bill Nye
De andre tar feil På tide å omstille seg
Jeg vil ikke slåss Jeg vil ha fred i sinnet
Ber Herren om beskyttelse Og har pistol
I tilfelle zombiene vil ha kjøttet mitt
Jeg ber om at deres sjeler vil våkne
Gir dem rim fra nivået De vil være på
Følg meg Det gode du ser er Gud i meg
Du vil se Slitet må være
Et sted mellom velsignelse Og det verste
Tenker på Gud Prøv å opprettholde
Høyden min Bevege folk mot forandring
Som en Obama Men niggere fortsetter å leke
Når livet blir tungt Fortsetter jeg å be
Fortsetter å be
Når jeg går gjennom dødens skygge
Innser jeg at jeg må løfte
Men hvis jeg dør før jeg våkner
Ber jeg at Herren tar min sjel
Når jeg går gjennom dødens skygge
Jeg innser at jeg må løfte
Men hvis jeg dør før jeg våkner
Ber jeg Herren om å ta min sjel
Jeg om at en dag Kommer jeg til himmels
Jeg ber om at Jeg slutter å trippe
Jeg ber for alle venner Og alle mine fiender
Det kan være vanskelig Å se forskjellen
Jeg ber om at en dag Kommer jeg til himmels
Jeg ber om at en dag Slutter jeg å trippe
Jeg ber for alle venner Og mine fiender
Det kan være vanskelig Å se forskjellen
Jeg sa: "Når det gjelder din gave og ditt talent,
når du gjør folk glade,
gir du dem håp, og du hjelper dem å finne lindring
i hva enn de går gjennom. De vil sette pris på deg her inne."
"De vil til og med beskytte deg. Del gaven din."
"Velsign folket."
- Pappa! - Ja?
Fikk du brevet om James?
Hvilke nyheter? Hva?
"I fengsel har Jacob viet seg til selvutvikling.
Jeg har nøye vurdert og veid bevisene
angående Jacobs' positive oppførsel i fengsel.
Derfor omgjør jeg, Gavin Newsom, Guvernør i California,
herved James Jacobs' straff
slik at han er kvalifisert for øyeblikkelig prøveløslatelse
og løslatelse etter prøveløslatelse."
Om han får prøveløslatelse, er han hjemme om tre til fire måneder.
- Ja. - Ja.
God natt!
Greit, la meg...
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Vent litt.
Vi ses.
- Ok, pappa. Glad i deg. - Glad i deg.
Ha det.
- Tenk på livet hans. - Ja.
Han har et vitnesbyrd.
Jeg føler meg bekreftet
i hvem jeg er og hvem jeg har bestemt meg for å være.
Mitt oppdrag er å skape kunst, det er å hjelpe andre
og helbrede meg selv og samfunnet.
Det er det du skal gjøre, så gå og gjør det.
Det er som å vente på bussen når du
sitter på busstoppet og sier: "Når kommer denne bussen?"
Og du går ut til midten av gata
for å se nedover veien for å se om den kommer,
og...
Å vente på frihet føles sånn.
Jeg føler meg klar for samtalen med styret,
for jeg vet hvem jeg er.
Ja, så når som helst, mamma, og han ringer meg.
Jeg håper han ringer om han har mulighet til det.
Hei, tante.
Ja, han møtte styret i dag, men jeg har ikke hørt fra ham ennå.
- Ja. - Jeg trodde det var...
Herregud, jeg klarer det ikke.
Det var en lang høring.
Magen min klikker.
Jeg vet. Hjertet mitt hamret i sted...
Samtalen og nummeret ditt vil bli registrert og lagret.
For å akseptere samtalen si eller tast fem nå.
Takk for at du bruker Global Tel Link.
Hjertet mitt tåler ikke dette, J.
Hva skjer, gutt?
Det gikk ikke vår vei.
Jeg kan ikke tro det.
- Jeg er lei for det. - Gutten min...
Beklager, pappa.
Det går bra, J.
Jeg er lei for det.
Du trenger ikke be om unnskyldning. Du gjorde ditt beste. Det går bra.
Ja, vi klarer dette, J. Vi klarer dette, ok?
Jeg vet ikke hva mer jeg kan gjøre, pappa.
Jeg vet ikke hvem jeg må være.
De tror ikke på meg. De tror ikke på hvem jeg er.
De tror meg ikke.
De tror ikke på meg.
Og det er ingenting jeg kan gjøre.
Jeg kan ikke gjøre noe med det.
De snakket om at
jeg bidro til et album som heter Defund the Sheriff.
Og at de brukte mitt ansikt for å endre loven for ungdomsforbrytere,
og de sa at alt arbeidet jeg gjør, kunsten min og som talsmann,
de sier at det bare er for å bygge merkevaren min
eller få meg ut av fengsel, at det ikke er ekte.
De brukte alle de tingene for å si at jeg er en fare for samfunnet.
Jeg er farlig, sa de.
Jeg kan ikke tro det.
Jeg får ikke puste.
Jeg får ikke puste, pappa.
Ja. Du, J...
Jeg får ikke puste.
Det er for mye.
Ja.
Jeg kan ikke være perfekt.
Vel...
Jeg har ikke ord, J.
Men jeg vet én ting. Vi kan aldri gi opp.
Det kan vi bare ikke.
Vi kan blø nå, vi kan gråte nå, men vi kan ikke gi opp.
Skjønner du?
Jeg gir ikke opp.
Vi kan ikke. Livet er verdt mer.
Frihet er... Det er verdt det.
Du har 60 sekunder igjen.
Du har mitt ord. Jeg lover.
Jeg lover at jeg aldri skal gi opp.
Jeg skal komme meg ut herfra, pappa. Jeg lover deg. Jeg skal klare det.
- Jeg vet det. - Jeg lover.
- Jeg skal ikke gi opp. - Jeg skal være der.
Jeg lover deg.
- Vi skal klare det. - Jeg lover.
- Ja.
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg mer enn livet.
Løft hodet. Som jeg sa...
Det er tungt.
Jeg prøvde å forestille meg ham her.
Så mens jeg sitter her...
"Hva ville James gjort nå om han var ved elven med meg?"
I mitt hode sitter han her, ved siden av meg på steinen,
lener seg mot ryggen min, og nyter stillheten og bevegelsen.
Jeg vet at han ville gjort det.
Og i at jeg vet det
finner jeg trøst, og jeg finner frihet og noe å holde fast i.
Indigo har fortalt meg,
praktisk talt siden vi møttes,
at jeg må gi rom
for 15 år gamle James, som fortsatt lever i meg,
og takle
problemene hans.
Om du bare forsto meg, ville du sett min menneskelighet.
Dagen etter måtte jeg lage en liste over grunner til å leve...
GRUNNER TIL Å LEVE
FAREN MIN
...i notatboken min. Jeg ser på den nå.
Og det siste jeg skrev var:
Mine mangler svekker ikke min godhet.
Det tror jeg.
På mine beste dager tror jeg det.
På mine verste dager vet jeg ikke om jeg har godhet.
- Hva driver dere med? - Ingenting. Trøtt.
Ja. I bunn og grunn.
Vent litt, James. Jeg begynner å bli gammel.
Hvor gammel ble du? Fordi Reneasha sa...
- Mener du det? 33. - Jeg mener det.
Jeg er 34. Han er 33.
Sprøtt.
Hva? Nei, jeg...
Det er sprøtt.
Du er 33.
Dere blir gamle så fort.
- Jøss. - Du er en gammel mann.
- ReeRee blir eldre raskere. - Han sa at du blir eldre fortere.
Jeg husker da faren min innså at jeg var høyere enn ham.
"Når skjedde dette?" Han er liten nå.
Vi snakkes snart.
- Ok. Ha det. - Ha det.
- Ok. Ha det.
Jamaal skrev et brev til meg. Jeg var i hullet i omtrent tre måneder,
de overførte meg til et annet fengsel, og jeg så ham aldri igjen.
"Takk for at du tok deg tid til å lese dette.
Frem til dagen du avslørte hvem du var,
levde jeg som i en drøm.
Så våknet jeg til all hjertesorg, skam, sorg, og fortidens feighet."
"En historie jeg helst vil glemme."
"Det finnes ikke ett eller flere ord
som kan uttrykke, bror, hvor lei meg jeg er for det jeg gjorde...
Jeg takker fra dypet av min sjel for medfølelsen du viste meg."
"Du visste om mine skammelige handlinger før meg,
og det enkleste for deg å gjøre
ville vært å søke hevn på den intetanende.
Men det gjorde du ikke. Selv om alle ville ha forstått hvorfor.
Din modenhet og forståelse er din største gave,
så vel som en grunnvoll verdig en konge.
Kan du videreformidle dette til moren din?"
"Jeg ville skrive til henne også, men... Jeg mangler ord."
"I kjærlighet, ære og respekt, Jamaal"
James utformet tilgivelsen
på en måte der jeg måtte se på ham
og ta notater.
Han viste at han hadde vokst.
Jeg måtte se på det og si: "Ok, jeg må også vokse fra dette."
Jo mer jeg tilgir, jo friere føler jeg meg.
Min helbredelse har begynt.
I de mørkeste øyeblikkene kjenner jeg ikke
min betydning.
Jeg vet ikke hvilken innvirkning jeg har hatt
på menneskene i livet mitt, eller om jeg vil påvirke noen.
Men når jeg har klarhet,
ser jeg klart at jeg har påvirket folk...
KJÆRLIGHET, ÆRE OG RESPEKT
...at kunsten min har påvirket folk.
Jeg forteller folk her inne om Jamaal, om hvordan jeg tilga Jamaal.
"VIL DU TILGI MEG?"
"JEG TILGIR DEG."
Hver dag kommer folk bort til meg
som jeg ikke kjenner, og sier: "Du inspirerte meg virkelig."
"Det du sa om tilgivelse og kjærlighet,
og det du sier om å leve for familien og samfunnet
har fått meg til å tenke over livet."
Og de takker meg for å ha fortalt min historie
og mitt perspektiv på ting.
Det er i de øyeblikkene jeg innser at jeg påvirker folks liv.
Jeg gjør noe godt i denne verden
ved å være meg.
Jeg tror på bruken av ikkevold
og kunstens nytte for å fortelle våre historier
og nytten av å være sårbar. Jeg trenger ikke å spille det.
Det er det autentiske meg.
Og i de øyeblikkene
vet jeg at mine mangler ikke svekker min godhet.
Nyter dette livet For livet har en grense
Jeg tar ingenting for gitt For ingenting er gitt, nei
Vi har ikke mer tid
Så jeg synes vi skal ha det gøy
Jeg vil bare ha det gøy
Hvem trenger en klubb når alt er fett Ring damene, skru opp klassikerne
Bakgården popper som i gamle dager
Ser på dama fra gamle dager
Dette er dagene Rull opp og skru opp
Jeg har levd livet i et bur
Livet er rart Men vi overlever
Skru opp musikken Og la oss bli gale
Noen ble skutt Noen ble låst inne
Må sone
Så derfor skrur jeg opp Dere har levd som neper
Grønnsakshjerner Ikke noe tull med miner
N8tive Angelino min stamme
Leter etter meningen Vi nyter livet
Og bare fred er velkommen Når jeg ødelegger mikrofonen
Nyter dette livet For livet har en grense
Jeg tar ingenting for gitt For ingenting er gitt, nei
Vi har ikke mer tid
Så jeg synes vi skal ha det gøy
Jeg vil bare ha det gøy
Vi har ikke mer tid
Jeg vil bare ha det gøy
Fester så hardt naboene håper jeg flytter
Teller velsignelsene Mister tellingen
Folk trakk Men pistolen fyrte ikke
Politiet lot meg gå
Gud passer på meg selv om Jeg ikke er halvparten av det jeg håper
Så unnskyld meg Hvis jeg fester som en artist
Med navnet på skiltet Jeg så ting
Folk drømmer etter krigen Musikk er medisinen, jeg prøver en O.D.
Dans til jeg får smerte i føttene Shoutout til The Beach
Vift til rytmen Syng med meg, selv om du er uren
For vi er bare
Jeg har tenkt på frihet
siden dagen jeg ble fengslet da jeg var 15.
Jeg har tenkt på det i 18 år.
Jeg føler at jeg har sett for meg frihetsdagen så mye
at jeg vet nøyaktig hvordan den ser ut.
Det føles som om det allerede er skrevet.
Vi takker deg for denne friheten som vi deler med James.
I atten år beskyttet du ham i fengselet.
I atten år lot du lyset hans skinne i mørket.
Vi takker deg i Jesu navn. La alle takke Gud.
- Takk Gud. - Amen.
- Amen.
Jeg elsker deg også, pappa.
- Vi klarte det, J. Vi klarte det. - Takk.
Takk, pappa.
Bare hyggelig, J.
Takk.
Bare hyggelig.
Å, Victor.
Å, Vic.
Broren min.
- Jøss. - Det er så bra.
Jøss.
Guds verk.
Jeg er fri.
Det har frigjort alle rundt deg også. Du satte alle fri.
- Ja! - Så hardt!
- Legg den ned mot slutten også. - Så hardt!
Tekst: Kjetil Almås