Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ODCIZENÍ
Kam to jdeš?
Jdu hledat proutky.
Sobí stádo už brzo dorazí do ohrady. Nechoď daleko.
Nepůjdu.
Jsem trochu nervózní z toho značení ucha.
Nevím, jestli si pamatuju všechny řezy.
Vzpomeneš si. Máš skoro stejnou značku jako tvoje babička.
Je to starodávná značka, kterou jsi zdědila po prababičce.
Tak tady jsi.
Hledá tě táta. Dneska budeš značkovat vlastní telátko.
A pamatuj si, že ho nevlastníš. Jenom si ho půjčuješ.
Tak které bys chtěla?
Co třeba tohle? To hnědé?
Ne.
Chci tamto.
- To bílé? - Jo.
Je hezké.
Nástegállu.
- Tak se má jmenovat? - Jo.
Pak uřízneš špičku ucha.
Tak.
Ještě na druhé straně.
Pak tam uděláš giesku.
A ten zbytek pak nařízni.
Výborně, broučku.
Nevlastním tě. Jenom jsem si tě půjčila.
Nástegállu!
Rozmazluješ ji, Elso.
Ale musí být velká a silná.
Když ji budeš moc krmit, nenaučí se hledat lišejník sama.
Ještě trošku. A pak už jí nic nedám.
Ahoj, Lasse.
Našel jsi dneska soby?
Ne. Hrajou si se mnou na schovávanou.
Zatraceně.
A Rickardovi včera někdo zapálil krmivo.
Tak co s tím budeme dělat?
- O čem se to bavíte? - O ničem, sestřičko.
Víš, že sobi s hvězdičkou na čele nosí štěstí?
Cože?
- Nosí štěstí. - Fakt?
Co kdybys mi ho trošku dala?
Hodilo by se mi.
Můžeš si nechat půlku.
Půlku? To by bylo fajn.
To by mi vydrželo na tak dlouho, co ještě budu žít.
Chceš si o přestávce vyměňovat kartičky Pokémonů?
Ne, podniknu něco s Alicí.
Nemůžu se přidat?
Jsi na to moc malá.
Cože?
Ahoj.
Tisíc pět set třicet devět.
A vy to číslo teď máte rozdělit
na jedničky, desítky, stovky a tisíce.
Kdo to chce zkusit?
Elso?
Ano?
Zase ses zasnila?
Ne.
Poslouchej, musíš dávat pozor.
Já se snažím.
Zkusí to někdo jiný?
Ahojky.
Nazdárek.
Ahoj, Nástegállu.
Dáš si?
Jeď za ním.
Do prdele!
Není ti nic?
Půjdeme domů. Vylez si na skútr.
Musíte sem přece někoho poslat.
Sakra!
Kdy?
Ne, tak to radši přijdeme my na stanici.
Nashle.
Telata ještě nikdy nezabíjeli.
Určitě to zas byl ten parchant.
Robert Isaksson?
Ahoj.
Poslouchej, neviděla jsi, kdo to udělal?
Víš, že mně to přece můžeš říct.
- A cos tam dělala sama? - To počká do zítra.
Mám tady dneska spát s tebou?
Nech mi rozsvíceno.
Máte domluvený termín?
Ne, ale telefonoval jsem s Johanem Dalmanem
a on říkal, ať přijdu, že sepíšeme hlášení.
O co se jedná?
Někdo nám zabil soba.
Jméno, prosím.
Nástegállu.
Myslela jsem vaše. Nils Johan, že?
Nils Johan Stuorbma.
- A jak se píše příjmení? - Tati, potřebuju čůrat.
Dobře, ale rychle.
S-t-u-o-r-b-m-a.
Já ti rozumím, ale na to jsou předpisy...
Ale proč je to tak složitý?
Nechceme, aby se zas opakovalo, co se stalo s Mickem.
To rozhodně ne. Ten se vůbec neuměl ovládat.
Ne, kruci. Je zázrak, že jsme se vůbec dostali domů živí.
Viď, že jo?
- Jo. - No tak. Sedni.
To byl fofr.
Není ti nic?
Prý jsi k tomu stádu jela na lyžích sama.
Dobrá.
A co jsi tam viděla?
Řekni mu to.
Moje telátko...
Nástegállu.
Byla celá od krve.
Mrtvá.
Viděla jsi tam někoho?
Určitě?
Broučku.
Musíš mu říct, co přesně se stalo.
Viděla jsi, kdo to udělal?
Když nic víc nevíme, bohužel bude těžké s tím něco udělat.
Podívejte.
Jak se asi cítí malé dítě, když takhle najde svoje telátko?
Asi se jí o tom těžko mluví.
A nemyslíte, že se ten sob zranil sám třeba o ostrý kus plotu?
To myslíte vážně?
Myslíte, že se sama podřízla?
- No... - Co? Krucinál.
Sebevražda to nebyla.
Musíte to začít řešit.
- Nemůže to pokaždý dopadnout takhle! - Stuorbmo.
Uklidněte se.
Sepíšeme hlášení o odcizení.
Víc se s tím teď nedá dělat.
- Tati? - Copak?
Co myslel tím odcizením?
Nastup si.
Ale...
Polární záře, polární záře, liplipli.
Sádlo v tlamě, liplipli.
Sekera v hlavě, liplipli.
Na polární záři se nekřičí, dítě.
Jsou to záblesky duší zemřelých.
Je v té záři i Nástegállu?
V polární září kráčí každý, kdo kdy žil na zemi.
Nebuď smutná, že už tu Nástegállu není.
Buď ráda za ten čas, co jsi s ní strávila.
Slyšels, že Heatta příští zimu prý neuživí stádo?
Jo, slyšel. A včera bylo plus pět stupňů a pršelo.
Dneska je skoro mínus dvacet.
Podívej. Přes takovou zmrzlou vrstvu se sobi k jídlu nedostanou.
Jo, něco se stalo. Dřív to takhle nebývalo.
Jak to bude s mými dětmi?
Jenom chci, aby měly možnost si tenhle způsob života vybrat.
To s Nástegállu...
Elsa se teď trápí.
Nemohl bys ji zkusit rozveselit?
Zkusit to můžu.
Všiml jsem si, že jsi se soby moc ráda. Ale je to pěkná dřina.
Jo, ale já to zvládnu.
No jasně.
Ale s malými křídly nemůžeš létat stejně vysoko jako vrány.
Já nejsem vrána.
Ne, to nejsi. Jsi malé děcko.
Jsi si jistá, že chceš být pastevcem sobů?
Jsem si úplně jistá.
Vím to už od chvíle, co jsem se Nástegállu podívala do očí.
Proč nám ty soby zabíjejí?
Někteří lidi jsou blbci.
A nelíbí se jim, jak žijeme, a nechápou to.
- Proč? - Mají pocit, že jim překážíme.
Chci, abys věděla,
že za mnou vždycky můžeš přijít.
Ať se stane cokoli.
Pochopím, když nebudeš chtít.
Ale...
tajemství bývají čím dál větší.
Nakonec můžou být moc těžká.
Zvlášť když jsi na ně úplně sama.
O 10 LET POZDĚJI
Elso, vzala jsi to nejlepší laso?
Hej!
Je to moje neoznačené tele?
Tak ukaž, jak jsi silná.
Přestaň blbnout a pomoz mi.
- Drž. - Chyť to.
Pojď sem!
Označíme mu srst.
Koukej na ně.
Co ta dvouletá?
Pojď mi pomoct.
Zkontroluj mu značku.
- Ahoj. - Ahoj.
- Vidělas to? - Co?
Jak se vytahuje.
Ukazuje se tady jako by byl velký pán.
Niila?
Však je. Nebo ne?
Zírá na tebe.
Ať si zírá.
Co kdyby sis s Niilou někam zašla? Je to fešák.
Elsa se synem krále sobů? Tak to bych chtěl vidět.
Ani náhodou.
Přece se celé roky nedřu jenom proto, abych pak byla jeho ženou.
- To radši zůstanu u táty. - Ale polepšila by sis.
Zemřel mu otec, takže teď má nejvíc sobů z celé vesnice.
Johan Heatta neumřel.
- Ne? - Ne.
Jone Isaku, už jde. Podívej, tady. To je on.
- Tati, pomoz mi. - Je tvojí sestry.
- Pomoz mi. - Jo, už jdu.
Můžeš si vzít tamtoho.
Ten byl těžký.
Jakou červenou barvu jsi koupil?
Není to fuk? Je prostě červená.
- Jsi blbej? - Proč jako?
Falunská červeň a chatařská červeň jsou úplně jiný.
Mně přijdou úplně stejný.
Hele, natoč to.
Tak natáčej.
Jenom si s nima pohraju.
A do prdele!
Co s ním uděláme?
No,
maso asi bude zkažený.
Proč?
Je moc vyděšenej.
Když se bavíme o historii, nesmíme zapomínat,
že my Sámové jsme dřív nesměli mluvit vlastní řečí.
Jen si to představte.
Moje babička říkala, že ji jako malou poslali do nomádské internátní školy.
Ano. To se stávalo často.
Pastevcům sobů odebrali děti
a poslali je do internátních škol.
Učily se tam švédštinu.
Jone Isaku?
Můj děda říkal, že když ho učitel slyšel mluvit sámštinou,
praštil ho pravítkem přes prsty.
Ano, tak to bylo. Hodně z vás určitě slyšelo něco podobného.
Mobily se ve škole používat nesmí.
Já vím, ale tohle musím vzít.
Ahoj.
Mami, zrovna mám hodinu. Co se děje?
Zase se ztratila babička. Musíš nám ji pomoct najít.
...zvážit přínos pracovních příležitostí oproti dopadům na životní prostředí...
Babi!
Babi, kam to jdeš?
Přece ke stádu.
Pojďme domů.
Kdepak. Mám tam sestru. Sama to nezvládne.
Pojďme nejdřív domů pro psa.
Pro psa? A čí je to pes?
Náš.
Dobře, tak pojďme. Půjdeme pro něj.
Zase jsi to maso přesolil.
Trocha soli neuškodí. Aspoň po ní dostaneš žízeň.
Přemýšlel jsem nad tím, cos říkal o tom dole.
Jsi nejstarší.
Jestli chceš, tak můžeš jít. Ale máš to převzít po Nilsi Johanovi.
Ale proč to musím převzít já? Elsa to chce celou dobu...
To nejde.
Sám víš, že Elsa to na starost nikdy nedostane.
Stejně tady nemáme budoucnost.
Změny počasí, odlesňování...
Jak máme sakra přežít, jestli to takhle půjde dál?
Chci být víc jako ty.
Tak pěknej?
Pěknej, jo? Trhni si.
Myslel jsem tak volný.
- Volný? - Jo. Můžeš si dělat, co chceš.
Jsi úplnej blbec?
Vůbec netušíš, co to meleš.
Proč ses tak naštval?
Jsem nejmladší z rodiny.
Nemám žádné vlastní soby a musím dělat pro tvého tátu.
Nemůžu hlasovat ve vesnickém shromáždění. Jsem na dně společnosti.
- Ani už nemám vlastní značku, sakra. - Sebrali ti značku?
Jo!
Bez značky pro soby si ani nepřipadám jako Sám.
Krucinál.
A když se vrátím z dolu ve městě, říkají mi tady „Jidáši“,
protože jsem si tam musel najít práci.
A ty si tady vysedáváš a meleš o volnosti.
Jsi úplně mimo.
Vůbec ti nedochází, jak se máš dobře.
Když jsem v Kiruně, po tomhle místě se mi stýská nejvíc.
V jednom kuse.
No jo.
Je tady krásně.
Nejsou tu lidi.
A je tu klid.
Haló?
Ahoj, můžeš přijet? Slyšela jsem střelbu u Heargebuolži.
Sakra. Už jedu.
Co to má bejt?
Zase ten parchant.
Samozřejmě jim uřízl uši.
Jo.
Ten byl asi můj.
Šmejd zasranej!
Určitě to dělá ten hamižnej parchant. Budeme sledovat stopu po skútru.
Omrkneme to.
Nezavoláme policajty?
Ti bez důkazů nic neudělají.
Teď máme šanci toho šmejda dostat.
Podívej.
Je to krev.
Odtáhl je sem.
Zavolej policajty.
Krvavou stopu vyšetřit musí.
Nepůjdeme prostě domů?
- Trvalo jim to jenom dvě hodiny. - Moc nespěchali.
Zdravím, Stuorbmo.
Zdravím.
Zase vám někdo ukradl soby?
Jo. Od místa, kde je zabili, vede krvavá stopa až sem.
A kde je?
Tady použil frézu, takže je sníh pryč.
Ale před stodolou je ještě krev.
Musíte se podívat dovnitř.
Už jede.
Tentokrát mu to neprojde.
Nazdar.
Jsem tady pracovně, takže...
Fakt myslíš, že ho teď seberou?
O co jde?
No, o soby. Je tady krev.
Podle mě se znají.
- Ty zasraný... - No jo, ale musíme to prověřit.
Do prdele!
Co bude dál?
Prověříme ty krvavé skvrny.
Tohle je soukromej pozemek, ale to už asi víte, ne?
Dovedla nás sem krvavá stopa.
Ráno jsem zastřelil zajíce. To bude tím.
Lovit zajíce se v týhle zemi snad ještě smí, ne?
Můžeme se podívat do stodoly?
Jo, ale...
nepotřebujete na to povolení?
Ano, to je pravda. A nemáme ho.
Ne,
to nemáte.
S váma si klidně promluvím, ale ty lapončíci musí vypadnout.
- Tohle prosím neříkejte. - Jako co? Lapončíci?
Ovládej se, sakra.
Už můžete jet domů. Vyřídíme to.
Jo, jasně.
Měl bych vás nahlásit za nepovolený vniknutí.
Nedělám tady moc dlouho, ale o kradených sobech už jsem slyšel.
Jo, rozhodně je to problém, ale...
podle mě si je ty Sámové střílejí sami.
Proč by to dělali?
No, sámský vesnice mezi sebou věčně bojujou.
A pak od vlády požadujou odškodnění...
Ale aby dostali odškodnění, je potřeba ty soby identifikovat.
Což nejde, když mají uříznuté uši. Tohle víš zrovna jako já.
- No jo, možná máš pravdu. - Jo.
Každej ví, že jim ti sobi nevynášej, a to ani s těma dotacema.
A chovaj se, jako by jim tady všechno patřilo.
Už se ani nesmí rybařit, aby člověk náhodou nevyplašil soby...
- Je to dost složité. - Takhle je to odjakživa.
Táta řešil to samý. A teď jsou zakázaný i skútry.
Kdy budeme moct jezdit? V létě?
Fakt mě to strašně rozčiluje.
Táta celej život dřel. Nedostal nic zadarmo. A pak...
Já nevím...
Je to nefér, sakra. Ale...
život je nefér a pak přijde smrt.
No jo.
Dobrá, ale co ta krev před stodolou?
- Kde se tam vzala? - To už jsem říkal. Ulovil jsem zajíce.
A kde je?
Nemůžeš si aspoň sundat boty?
Všechno je to moje vina.
Proč?
Kdybych tehdy jako děcko něco řekla, nic z toho by se nestalo.
Co?
Jak to myslíš?
To Robert zabil Nástegállu.
Vždycky jsme ho podezřívali.
Že to udělal on.
Ale po tom, cos byla na policii, už na tebe táta nechtěl tlačit.
Vyhrožoval ti?
Už dávno jsem měla něco říct.
Mám na svědomí každého soba, kterého zabil.
Ale bála jsem se o tom mluvit.
Může za to jenom jeden člověk, a to je ten parchant.
Ty ne.
To si pamatuj.
Co to má být?
Důkazy.
Tak kdy už konečně něco uděláte?
To se nestydíte?
Jezdí jako blázen.
Ale šlo to dobře.
Ahoj, Olle.
Elsa prý šla včera na policii.
- Kde jsi to slyšel? - Lidi toho dost namluví.
Elsa sledovala krvavou stopu až k Isakssonově stodole,
ale policajti nic neudělali.
Mně minulý týden taky zabili soba.
Ale je lepší, když s policií mluvím já nebo ty.
A proč?
O tom, jak to řeší, si můžeme myslet své, ale je potřeba, aby nás poslouchali.
Musíme to strašné zabíjení zastavit.
Nemůžeš jen tak vrazit na stanici a takhle je provokovat.
Já je neprovokovala.
Dala jsem jim důkazy.
Policajti pro nás dělají kulový.
Máme zmlknout a dělat jakoby nic?
Elsa se aspoň nějak snaží.
Nechceme se kvůli tomu hádat, že ne, Nilsi Johane?
Zítra přece bude důležité shromáždění.
Nemůžeme riskovat, že tam všichni budou proti nám.
To je pravda.
Aha, takže jsi na jeho straně?
Olle je mluvčí sámské vesnice.
Tak mluv! Už se s tím musí něco dělat.
Nech to na nás, kteří jsme k tomu byli zvoleni.
Já nikoho nevolila.
A neposloucháte mě, protože jsem žena.
Elso.
Už dost.
Zaznělo toho tady hodně o spolupráci,
ale jak máme spolupracovat, když víme, co ten důl způsobí?
Naši sámskou vesnici rozdělí napůl a přeruší migrační trasy našich stád.
Jak máme migrovat mezi letními a zimními pastvinami,
když v cestě bude stát obří povrchový důl?
Jeďte autobusem.
Taky jde o to, že tam, kde má být ten důl, jsou dobré pastviny.
Je to jedno z posledních míst, kde ještě roste lišejník provazovka.
A ještě něco...
Kudy povedou všechny ty silnice, co budou potřeba?
Tak už dost, krucinál!
Kvůli sobům nemůžeme jezdit na skútrech.
Nesmíme rybařit. Nesmíme lovit.
A teď když máme šanci na 250 pracovních míst,
co by to tady zachránily, tak jste taky proti.
Přesně.
Máme ve vesnici skvělou školu, kterou si chceme udržet.
Kluziště, školku...
Z čeho to zaplatíme, když tu lidi nebudou moct žít, pracovat a platit daně?
Podívej, Olle, já proti vašim sobům nic nemám.
To přece víš.
Ale už od loňského léta nemám práci.
Sofia je nemocná a musí zůstat doma. A máme malého synka.
Christere, já o tvých problémech vím a moc mě to mrzí.
Ale taky musíme zvážit, jak máme přežít my, když nám pomřou zvířata?
Ty pracovní místa potřebujeme hned.
Hledáme řešení přijatelné pro všechny.
Takže máme prostě zdechnout?
V dole se sobi nenapasou.
Jediným řešením pro pastevce je odchod.
Tak jsem to nemyslel.
- Ne? A jak teda? - Elso, sedni si.
Proč naše soby prostě nepovraždíte?
Pak od nás budete mít pokoj.
Však už to děláte nejmíň dvacet let!
Vraždíte naše zvířata. Mučíte je.
Dokonce si to natáčíte. A pak si stěžujete na odškodnění?
A všichni do jednoho tady víte,
kdo přesně
za tím stojí.
Co tím chceš sakra říct?
No?
Obviňuješ nás? Že prej zabíjíme vaše blbý soby?
Jenže vy si ty soby zabíjíte sami!
Když je označíte, tak je vypustíte ven z ohrady
a oni se pak toulají všude možně. I na silnicích.
Pořád se někomu pletou pod kola.
V tom je problém. Máte si je hlídat!
Tak co, ty se snažíš rozpoutat třetí světovou?
Ty ses úplně zbláznila?
Řekla jsem pravdu.
A proč? Teď je proti nám celá vesnice.
Nauč svou dceru, jak se má chovat! Krucinál!
- Ahoj. - Ahoj.
Jak to šlo?
Zeptej se dcery.
Co se stalo?
Prostě má blbou náladu.
Babičko.
- To budou krásné boty. - To jo.
Dobře to dopadne. Určitě.
Pořád si pamatuju, jak jsi byla smutná, když ti zabili telátko.
Zrovna jsme krmili soby, když mi tvůj táta řekl, že se trápíš.
On o tom s tebou mluvil?
Tehdy mi došlo, že proti tomu všemu, co se nám tady děje, jednou budeš bojovat.
Sakra, tohle mi bodlo.
Víš...
Vždycky jsem si říkal, že odejdeš.
No dobře.
Nesmíš to nikomu říct.
Přemýšlím, že fakt odejdu.
Aspoň na nějakou dobu.
Možná bych se přihlásila na univerzitu
a vzdělávala se.
Abych měla něco, co nám může pomoct. Něco, co mi dá sílu.
Moc.
Elso, běž.
Jsi mladá.
Vybuduj si život, co má nějakou budoucnost.
Oba víme, jak je budoucnost pastevectví nejistá.
Přece to nemůžeme vzdát, Lasse.
Úsměv!
Vždyť se usmívám.
A sakra. Tu smaž.
Tu si nechat nemůžeš.
- Ale jo. Nechám si ji. - To snad ne.
Moje babička říká, že se tam toulají duše našich předků.
No jo, babičky se vyznají.
Přijde výbuch.
Cože?
Bude výbuch.
Vyděsilo tě to, co?
Jenom doufám, že tam nikdo nebyl.
Ten důl spolkne úplně všechno.
Je to, jako bychom si pod sebou podřezávali větev.
Nemůžeme prostě přelézt na jinou větev?
Ale co když už je tahle poslední?
Mattiasi.
Co to sakra vyvádíš, Mattiasi?
Vstávej.
Co tady blbneš?
Občas se chováš jako malý děcko.
Jak jsi na tom?
Co sakra...
Ale vážně.
- Jak jsi na tom? - Jde to.
Řekni mi to.
Jsem na toho hajzla strašně naštvanej.
Krev mu vedla přímo před stodolu, a stejně neudělali ani hovno.
Ani táta.
Prostě to ignoruje.
Jako by se nic nestalo.
Není ti to jasný, sestřičko? Brzo už žádný soby mít nebudeme.
Měli bysme toho hajzla oddělat.
Sešli jsme se zde, abychom se rozloučili
s bratrem,
synem...
O čem to mluví?
...a dobrým přítelem.
Teď netušíme, kde skončí.
- Podle mě v pekle. - V kostele se nemluví.
- Cože? - V kostele se nemluví.
Lasse se narodil v Čalmmejávrrisu v roce 1988.
Už v raném věku věděl, že chce být pastevcem sobů.
Žil se svou sestrou Hannou a jejím manželem...
Potřebuju na záchod.
Teď nikam jít nemůžeš.
Může být těžké pochopit,
proč se Lasse rozhodl nás opustit.
Lasse toho pro vás všechny hodně znamenal.
A nikdy na něj nezapomenete.
Popel popelu,
prach prachu.
Ještě tady chvíli zůstanu. Domů pak půjdu pěšky.
Nashle.
Hele.
Upřímnou soustrast.
Lasse byl fakt dobrej chlap.
Jako děcka jsme spolu hrávali hokej.
Občas jsem ho potkával při rybaření. Chudák jeho máma...
Tak hele.
Varuju tě.
Přestaň nám zabíjet soby.
- Dej si pozor, kolik toho řekneš. - Sotva jsem začala.
Fakt, jo?
- Nazdar. - Nazdar.
O MĚSÍC POZDĚJI
Podívej, kdo tady jde.
Dívej.
Stříbro.
Koukej na tu brož.
Panebože!
Vám to tak sluší. No teda! Můžu si vás vyfotit?
- Nevím. - Nech si za to zaplatit.
Pět set korun za fotku se skutečnou Sámkou.
Tak dobře.
A zpívám jojk o své sestře...
Padej z toho pódia, ty opilče.
Proč se zlobíš?
Děláš mi ostudu. Běž se posadit.
Ahoj, Elso.
Ahoj.
- Čau. - Ahoj.
A zpívám jojk o své sestře...
Ahoj. Máte se?
Haló?
Někdo tady k silnici naházel sobí hlavy. Přijeď, prosím tě.
Cože?
- Vážně? - Jo. Rychle přijeď.
Je tady spousta lidí. Policajti, novináři... Pospěš si.
A kde jsi?
...zločin z nenávisti.
To asi musí být proti Sámům.
Panebože.
Já to nechápu.
Kdo by takovou šílenost dělal?
Někdo, kdo tady nechce Sámy.
Dobrý den. Jsem Lovisa Erikssonová z Expressenu. Kdo to asi udělal?
Možná to byli přímo Sámové.
To nechápu. Proč by zabíjeli vlastní soby?
- Něco jim řeknu. - To nedělej.
Za zabité soby dostávají peníze.
- Musím. - Ne. Víš, co říkal táta.
Na to kašlu.
Řeknu vám, proč nám zabíjejí soby.
Tak povídejte.
Zabíjejí je, protože nás nenávidí.
Chtějí nás co nejvíc ranit.
V naší vesnici soby střílejí...
už dvacet let. Přinejmenším.
Policie s tím nic nedělá.
Máme doma krabici s více než stovkou policejních hlášení.
Proč s tím nic nedělají?
Hodně lidí se nás chce zbavit.
Nedohodli jsme se, že z naší vesnice budu s novináři mluvit já?
Problém je, že s novináři nemluvíme vůbec.
Jak se lidi dozvědí, co se tu děje?
Od chvíle, co ten článek vyšel,
jsem už dostal tři výhrůžky smrtí.
Tak to dopadá, když mluvíš s novináři.
A to má být moje vina?
Copak to nechápeš?
Ta tvoje agresivita ohrožuje nás všechny.
To není dobré, Elso.
Probral jsem to s vesnickou radou.
Na něčem jsme se dohodli.
- Elsa už nemá chodit na shromáždění. - Tati!
Takže mě vykopnete?
- To nemůžete. - Už jsme se rozhodli.
Kdy?
To tam nemáte na práci nic lepšího než rozhodovat o blbostech?
Radši buď tady a starej se o svoje soby.
Sakra.
TY PÍČO LAPONSKÁ! VYJEBANÁ KURVO!
CHCÍPNI, TY LAPONSKÁ DĚVKO!
Nech mě, sakra!
Co to děláte?
- On si začal. - Kecáš!
Vždycky si začínají ti blbí lapončíci.
Jone Isaku!
Promluvíme si o tom vevnitř. A hned.
Pusťte mě! Začal si ten blbej lapončík!
Jone Isaku, co to do tebe vjelo?
Je to vaše vina! Co jste byla v novinách, všechno se zhoršilo!
Nechci, abyste nás dál učila.
Elso, běž.
Jsi mladá.
SÁMSKÁ UNIVERZITA
Vybuduj si život, co má nějakou budoucnost.
Oba víme, jak je budoucnost pastevectví nejistá.
Těžební úřad vydal společnosti Venture Mining povolení
ke zkušebním vrtům a hledání rudy v Nunásvaara, Njunjisvárri.
Boj o tento důl...
Když jsem včera přišla domů, babička se venku toulala bez bot.
Už se o ni nepostaráme.
Bude to mít zničující dopady na pastevectví sobů.
Hodláme se proti tomu rozhodnutí odvolat.
Všichni jsme se na tom shodli a dáme to najevo.
Je smutné, že se to neustále protahuje.
Plně respektujeme právo Sámů na vyjádření názoru,
ale je škoda, že někteří protestují neustále.
To si myslí, že proti tomu bojujeme pro zábavu?
...dojde k uzavření několika škol ve vesnicích na severu Švédska,
a to kvůli ekonomickým a demografickým problémům.
Mnoho místních obyvatel se obává...
Musíme se rozhodnout.
...vzdělávat děti a umožnit mladým rodinám, aby v řídce obydlených oblastech zůstaly.
Už jsem tam volala.
Mají pro ni volný pokoj.
Je to tady.
Můžeme?
Řekl jsi Else?
Ona nepojede.
Jasně že pojede.
Hni sebou. Kde se flákáš?
Možná bys spíš měla zůstat doma.
Proč?
Takže tam má ten nový důl být?
Ano, tam. Naproti Átnjanvári.
Dobrý den.
Promiň, Nilsi Johane, ale Elsa už tady není vítaná.
- To je vtip, Johane? - Ne.
Včera v noci mi zapálili krmivo. Ale ty to víš, že jo?
Nedá se nic dělat.
- To myslíš vážně, Olle? - Všichni jsme se na tom shodli.
Všichni teda ne.
Před pár dny přišel Jon Isak ze školy
a byl naštvaný, protože se s někým popral.
To ty v naší vesničce způsobuješ tyhle rozbroje.
Děti trpí kvůli tomu, o čem se dohadují dospělí.
Co tím chcete říct?
Nemáme teda učit naše děti, aby bojovaly za to, co je správné?
Už tady zacláníš dost dlouho.
Tamhle jsou dveře. Běž.
Stejně tady s váma být nechceme.
Lasse měl pravdu. V týhle vesnici je to samej blbec.
To jsou kreténi.
Našla jsi to malé stádo?
No, několik jsem jich našla na sever od Vuoskoduottaru.
Myslíš někdy na Lasseho?
- Řekl ti před tím něco? - Ne. A tobě?
Podle mě nevěděl, kam patřil.
Začínáš znít jako kněz.
Krucinál. Už mě nebaví koukat na tu tvoji věčně zakaboněnou tvář.
Tak zavři oči. Nikdo neříkal, že na mě máš zírat.
Lituješ se. V jednom kuse.
Už toho nech.
Flákači zatracený.
Kašli na ně. Nemá smysl za nima chodit.
Já myslel, že ráda děláš povyk.
- Víte, že jsou skútry zakázané? - Ne.
O tom jsem teda nic neslyšel.
V tomhle je s váma lapončíkama problém. Nikdy se o nic nepodělíte.
- Nikoho nerušíme. - Rušíte soby.
Soby?
Jaký soby? Kde jako jsou?
Vy na skútrech jezdíte furt. A jim to nevadí.
Navíc máme stejný právo tady bejt jako vy.
To teda nemáte, sakra. Dneska ne.
Říká kdo?
Říkám já. A taky zákon.
Tohle jsou naše pastviny. A skútry jsou zakázané.
To teda ne.
- Pojď pryč. - Víš co, lapončíku?
Rybařím tady už od dětství.
A předtím tady vysedával můj táta se svým tátou.
- A teď mi nějakej Stuorbma vykládá... - Mattiasi, ne!
Zabiješ mě kvůli rybám?
Ne.
Ale kvůli sobům možná jo.
Dobře.
Dobře, uklidni se.
Ty kreténe!
Říkal jsem ti, ať s tím tady nemáváš. Klidně by se mohlo něco stát.
Přijďte za týden, ať ty stehy vyndáme.
Jak se vám jinak daří?
Když pomineme to čelo?
Občas mě bolí tady.
Spíte dobře?
Moc ne.
Někdo...
nám zabíjí soby.
Střílí je a tak.
Ano, já...
Četla jsem o tom v novinách.
Je to hrůza.
Můžu vám napsat neschopenku. Ať si trochu odpočinete.
A můžu vám doporučit psychologa, kdybyste chtěl.
Ne, děkuju.
Musíme toho šmejda nahlásit policajtům.
Zapomeň na to.
Teď to máš potvrzené i od doktora.
A já můžu dosvědčit, jak to bylo.
Kamarádí se s Martinssonovou i ostatníma.
Dopadne to stejně jako s těmi mrtvými soby.
Udělají velký kulový.
Neříkej o tom mámě a tátovi.
SÁMSKÉ NÁRODNÍ CENTRUM DUŠEVNÍHO ZDRAVÍ A LÉČBY ZÁVISLOSTÍ
- Pomůžeš mi s tím? - Řekni Else.
Mami, vždyť budeš pryč jenom jednu noc.
- Bude to zábava? - Už máš sbaleno?
V lázních jsem nebyla už léta.
Díky.
Co se ti stalo?
Ale nic. Spadl jsem ze skútru.
Jezdi opatrněji.
A kdy se vrátíte vy dva?
Nevím. Možná zítra. Nezapomeň zkontrolovat západní část.
- Mějte se. - Pojď sem.
Jezdí jako blázen. Bojím se, že se mu něco stane.
Co tam dělají?
Nazdárek, Cugo. Pojď ke mně.
Pojď.
- Tísňová linka, co si... - Musíte mi pomoct!
Někdo se mi dobývá do domu.
A má pušku.
- Odkud voláte? - Salmasjärvi 24.
- Dobře. A určitě je ozbrojený? - Už je tady. Zavěsím.
Říkal jsem si, že si musíme pokecat.
Nikdy jsme to pořádně neprobrali.
Možná je to moje vina. Kdo ví?
Měli jsme to udělat už dávno.
Nemyslíš?
Čeho se bojíš?
Tak vylez, ať si...
Tak jo. Ať je po tvým.
Neměla jsi vidět, co se tehdy stalo.
Cos tam sakra vůbec pohledávala?
Tak sama.
Nemohl jsem vědět, že se tam schováváš, hergot.
Budu k tobě upřímnej.
Posledně se mi ty tvý řeči moc nezamlouvaly.
Asi ti nějak vypadlo z paměti,
že my dva máme dohodu.
A taky co se stane, když ji porušíš.
Najednou nějak moc žvaníš.
Není to rozumný. Říkám ti to ve tvým zájmu.
Zavolala jsem policajty!
Už sem jedou!
Za chvíli jsou tady!
Co tady chcete tak pozdě?
To teď odhrnuješ sníh?
No jo.
Přes den makám, takže...
Kde jsi byl posledních pár hodin?
No, byl jsem doma a...
odhrnoval jsem sníh.
Může to někdo dosvědčit?
Jo. Bůh.
Sklapni, sakra!
Jedna osoba uvedla, že jste jí u ní vyhrožoval smrtí.
Vyhrožoval smrtí?
Vypadám snad jako vrah?
Ty jsi opilý, Roberte?
Jo, trochu. A co jako? To se v týhle zemi ještě smí.
Zítra musíš přijít na test DNA.
Nic jsem neudělal, krucinál. Klidně si to u mě prohlídněte.
Otevři skříňku na zbraně.
Otevři ji.
Drž hubu, Cosmo!
Krucinál, Cosmo!
Vypadá to, že jsi vystresovaný.
Krucinál. To vy stresujete toho psa. Parchant neposlušnej...
Aspoň si sundejte boty.
Tak asi ne.
Takže...
kdy jsi z ní naposledy střílel?
Asi tak před čtyřmi nebo pěti... Ani nevím.
- Nevíš? - Nejsem si jistej.
Vážně?
Jestli to je ta, co si myslím,
tak ji nahlásím za pomluvu. Říkám ti, že já sakra...
Nepovídej nesmysly, Roberte.
Fakt ji nahlásím!
Je to úplnej hon na čarodějnice. Hned tady a teď to nahlásím.
- To teda ne. - Hlásím urážku na cti.
Jako vážně?
Jo, vážně. Rozhodně je to vážný, sakra!
Co jim tak trvá?
Možná ho odvezli na výslech.
V to doufám.
Dokud je ten magor na svobodě, neodvážím se spát u nás.
To se ti nedivím.
Můžeš u nás zůstat, jak dlouho budeš chtít.
Jo, jasně.
Já to nechápu.
Jsi jediná, co za nás bojuje. A všichni ti za to jenom nadávají.
Stydím se za tátu.
No ne? Jak se k tobě choval...
Za to ty nemůžeš.
Slyšíš?
Zašel bys tam?
- Dobrý den. - Dobrý.
- Můžu dál? - Ano, pojďte.
- Je tady Elsa? - Ano.
Elso?
Dobrý den.
Váš otec nám řekl, že dnes přespíte tady.
Záleží na tom, jestli jste ho zatkli.
Roberta jsme vyslechli a klepali jsme na vaše sousedy.
- Ale nic jsme nenašli. - Jak to myslíte?
Jeho boty neodpovídají stopám pod vaším oknem.
A nikdo nic neviděl.
Takže mu projde, že mi vyhrožoval smrtí?
Pojď ke mně.
Tady Mattias. Nechte mi prosím vzkaz.
Kde sakra vězíš?
Robert musel naporcovat toho soba, co včera zastřelil.
Jdu do jeho stodoly hledat důkazy. Jinak ho nikdy nezastavíme.
Sakra.
A mám tě, ty šmejde zlodějská.
OMLOUVÁM SE.
Do prdele.
Co to má bejt?
Pomoz mi, sakra! Mám zlomenou nohu!
Když zastřelím svini, bude to krádež?
Do prdele, hni sebou!
Přiznej, že jsi zabíjel soby. A žes mi vyhrožoval smrtí.
Táhni do hajzlu. Děvko jedna laponská!
Led praská.
Ten led praská, sakra!
Pomoz mi! Praská pode mnou led!
Pomoc!
Pomoz mi, sakra!
Pomoc!
Pomoz mi!
Pomoz mi, sakra!
Chytni se!
Elso! Běž odtamtud!
Elso!
Běž z toho tenkýho ledu!
Prasknul pod ním led.
Co si sakra počneme?
Zavoláme policajty.
Budou si myslet, že jsem ho zabila já.
Byla to nehoda. Celý jsem to viděl.
Kde jsi sakra byl?
Volala jsem ti snad tisíckrát!
Mohl mě zabít.
Cos to chtěl udělat?
Odpověz mi!
Zbláznil ses?
Blbče jeden!
Jak jsi mohl?
Nic jsem neudělal.
Promiň mi to, prosím.
Dobrý den.
Zdravím, Elso.
Výslech Elsy Stuorbmy,
2. května 2023.
Tak dobrá, Elso.
Moc nás zajímá, co nám k tomu řeknete.
No, dneska jsem...
viděla, jak se Robert Isaksson utopil.
Vždycky jsem věděla, že to dělá on.
Tahejte.
Už od doby, co zabil Nástegállu.
Policie v Salmasjärvi dopadla zločinnou skupinu,
která se dopouštěla týrání sobů, pytláctví a nepovolených porážek.
K nálezu došlo ve stodole muže, který utonul v řece Salmasjohka.
Jedná se o výsledek důkladného a dlouhodobého vyšetřování.
Prý důkladné vyšetřování.
Rádi jsme místním pastevcům dokázali, že situaci bereme vážně.
Chudáček malej. Umrznul.
Musíš si s někým promluvit.
Je skoro červen, ale ještě je tolik sněhu.
S psychologem.
S někým, kdo to chápe.
Hele, nedělej si starosti.
S Elsou se o to tady postaráme. Než se vrátíš.
Bude to dobré.
- Jeď opatrně. - Jo. Zítra se vrátím.
Dívej. Dělá se to takhle. Mám ti to ukázat?
Půjde ti to líp, když dlaň necháš otevřenou.
To mě naučil Lasse.
Chceš vidět něco tajného?
Jsi úplně první, komu to ukážu.
To je Nástegállu.
Proč sis ho nechala?
Myslím,
že dokud na ty, co zemřeli, dál vzpomínáme,
budou pořád kráčet vedle nás.
Nástegállu mi dala sílu, abych dál bojovala.
A teď znáš moje tajemství.
Dneska dostanu vlastní telátko.
Vážně?
Tohle si zapamatuj.
Nebudeš ho vlastnit.
Jenom si ho půjčíš.
To byl dobrý řez. To je ono.
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich