Downloaded from YTS.MX
Eu stau aici!
Official YIFY movies site: YTS.MX
Eu stau lângă Tanti Prezentatoarea!
Ai stat și aseară. Tu crezi că o să auzi povestea prima?
Dar chiar o aud prima!
Știi ceva? Eu o să stau peste tot și o să aud cel mai bine.
Eu stau mai bine! Și tot eu o aud cel mai bine!
Lulu, puteai să faci și tu niște popcorn.
- Popcorn! Popcorn! Popcorn! - Popcorn!
Chiar!
Nu popcorn la ora asta, doar povestea de seară.
- Păi, și cum se numește povestea? - Zebra Toni.
Zici că e din Italia zebra asta.
Hai, că o să vedeți voi imediat de unde e zebra. Sunteți gata?
Da!
Stai puțin!
Pot să asculte și ei?
Normal! Pot să asculte și ei. E pentru toți copiii.
- Și ei? - Și ei?
E pentru toți copiii și pentru toate jucăriile.
Ura!
- Gata? - Da!
A fost odată ca niciodată o zebră care trăia împreună cu familia ei în savană
și se bucura de libertate și de soare, și de iarbă, și de norii de pe cer,
și de toate întrecerile pe care le puneau la cale.
Zebra era un pui nărăvaș
pe care mama-zebră și tatăl-zebră l-au numit Toni.
Necheza și țopăia de dimineața până seara.
Se zbenguia atât de mult, că nimeni niciodată n-a reușit să-l călărească.
La ei în savană, veneau des turiști
care se bucurau să vadă animalele alergând în libertate.
Într-o zi, pe drumul din savană s-a auzit multă gălăgie.
Hienele ieșiseră la vânătoare și au speriat un grup de turiști.
Hienele sunt înfricoșătoare!
O familie compusă din doi părinți și trei copii
vizita savana într-o mașină decapotabilă.
La vederea hienelor, care erau destul de fioroase,
Maria, fetița cea mică, s-a speriat foarte tare și a sărit.
- De unde a sărit? - Din mașină.
Mașina a trecut de grupul de hiene, dar ea a rămas de partea cealaltă.
Vai, sărăcuța!
Nici părinții nu se puteau întoarce spre Maria,
nici Maria nu putea merge la ei.
Vai de cornetele mele!
Copila se așezase pe marginea drumului și plângea în hohote.
Toni a auzit zarva și a venit în galop,
și pentru prima oară în viață a făcut ceva ce a uimit pe toată lumea!
- Ce? - Ce?
Toate animalele s-au oprit din mâncat, păsările din ciripit,
nici iarba n-a mai mișcat.
Până și vântul se oprise din orice adiere.
Soarele și-a pus mâinile la ochi și privea scena printre degete.
Zebra Toni i-a făcut semn Mariei să se urce pe ea.
Hai, fetiță, nu te teme! Eu iubesc copiii!
O să te ajut să ajungi în siguranță la părinții tăi.
Și? S-a urcat?
Toni a îngenuncheat ca să poată copila să-l călărească.
Maria s-a urcat timidă și s-a prins de coama lui.
Nimeni nu respira. Parcă timpul se oprise în loc.
Împreună, copil și zebră la trap,
au pornit spre partea cealaltă a drumului.
Niciodată nimeni nu mai călărise o zebră.
Așa că, până și hienele au rămas înmărmurite
să vadă un copil pe zebră,
și s-au dat la o parte făcând cărare printre ele.
- Ce zebră curajoasă! - Da!
Zebra Toni a dus fetița în siguranță la părinții ei,
care i-au mulțumit, și i-au promis zebrei
că n-o să rămână necunoscut curajul cu care a ajutat-o pe Maria.
Toni s-a întors fericit la părinții lui și le-a povestit întâmplarea.
Au fost atât de mândri de el,
că i-au dat o porție dublă de joacă pentru ziua aceea.
Ce tare!
- Leul, regele junglei... - A auzit și el?
...când a auzit fapta lui Toni,
a chemat toate animalele din savană pentru o adunare specială
și l-a decorat pe Toni cu o eșarfă galbenă.
Asta-i eșarfă de cavaler!
- Vreau și eu o eșarfă! - Și eu!
„Începând de astăzi, să știe toate viețuitoarele
că atunci când trece cineva pe o zebră,
toți cei aflați de o parte și de alta a ei, trebuie să se...”
Oprească!
„Iar pe zebră se trece cu grijă, cu atenție și neapărat cu...”
Zâmbetul pe buze!
Familia Mariei s-a întors acasă și a povestit tuturor întâmplarea.
Asociația Universală a Polițiștilor de la Circulație
auzind povestea, a stabilit că Toni poate să devină un simbol
și a desenat dungile zebrei
peste tot pe unde a putut crea treceri pentru pietoni.
Și, la fel cum hienele s-au oprit în fața zebrei,
când a trecut copilul de partea cealaltă a drumului,
așa se opresc acum toate mașinile când trece un om pe zebră.
Și-am încălecat pe-o șa și v-am spus povestea-așa!
Este foarte frumoasă povestea asta, Tanti Prezentatoarea!
Da!
Cred că va fi povestea mea preferată de acum!
Și a mea!
Și acum trebuie să ne spunem „noapte bună”
pentru că vreau să ajung în Tărâmul Viselor.
Să mă întâlnesc cu Lizzi și Matteo!
Vezi să nu te întâlnești cu Regele Coșmarurilor!
Fugi, fugi, Matteo! Ajutor!
Hai, copii, la culcare. Ne întâlnim în lumea viselor.
- Noapte bună! - Noapte bună!
- Stai, ai uitat ceva.
- Ce? - Vreau pupic de noapte bună!
- Și eu! - Și eu!
Haideți și voi.
Mă uit la stânga și la dreapta Sunt atent și grijuliu
Super-pieton vreau să fiu
Mă uit la stânga și la dreapta Sunt atent și grijuliu
Super-pieton vreau să fiu
Sunt super-pieton Super vreau să fiu
Traversați, copii!
Super vreau să fiu
Sunt super-pieton Super vreau să fiu
Super-pieton vreau să fiu
Atențiune, atențiune
Super-eroii în acțiune
Cu Zebra Toni la circulație
Ce bine că e verde la educație
Mă uit la stânga și la dreapta Sunt atent și grijuliu
Super-pieton vreau să fiu
Mă uit la stânga și la dreapta Sunt atent și grijuliu
Super-pieton vreau să fiu
Ce? Vă place ordinea?
Vă place să vă urcați pe zebră și să fiți în siguranță?
Bine!
Mie nu-mi place deloc de Zebra aia Toni!
Mie îmi plac părinții nervoși și copiii agitați!
Și vreau să fie haos!
Pentru asta, o s-o răpesc pe Zebra Toni!
Dar nu vă zic asta pentru că face parte din planul meu secret.
Și nu vreau să afle Colorații!
Măi mamaie, măi, ce băiat bun ești tu.
Nu mă ajuți și pe mine să trec strada?
Mă ajuți?
Aoleu, ce bucuroasă sunt!
Hai, că, dacă mă ajuți să trec strada, te iau la mine acasă.
Să vezi ce frumos e unde locuiesc eu, măi mamaie.
Hai, vii cu mine? Hai să mergem la mine acasă!
Așa, măi mamaie, măi, ce băiat bun ești tu, mânca-l-ar mama pe el!
Da, să mergi cu mine. Ce?
Nu mai vrei să mergi cu mine?
Dar am ceva bun pentru tine, măi mamaie! Uite, fix aici, după colț!
Haide!
Hai, măi mamaie! Vino! Haide, vino!
Haide, vino! Vino!
Hai, salut, tu, dungat! Vino în canal
Haide cu mine în canal! Haide!
Paisprezece, 24, trei, doi, zece...
Cine nu-i gata îl iau cu lopata și-l aduc aici!
Să facă ordine în centrul de salvare pentru căței.
Chiar așa!
Păpușă Zurli, ți-ai îndeplinit toate sarcinile pe care ți le-am dat?
Adică, ai schimbat apa tuturor cățeilor?
Măi să fie, trebuie să văd cu ochiul meu!
Începe investigația!
Să vedem. Păpușă Zurli, ai schimbat apa tuturor cățeilor?
Nu, nu, nu, lasă că mă uit! Mă uit!
Sună ca o alarmă!
N-am mai auzit niciodată sunetul ăsta! Tu l-ai mai auzit?
Vrei să mergem împreună să descoperim de unde vine?
Hai să vedem despre ce e vorba!
De sus...
Am o căsuță mică, așa și-așa!
Și fumul se ridică așa și-așa!
- Lulu, fii atent! - Ce?
Uite! Blocul de apartamente!
- Haide să-ți fac un tur. - Te rog!
La parter, avem magazinul
de unde îți poți cumpăra toate ingredientele de care ai nevoie.
- Și la următorul etaj, ghici ce e? - Ce?
Este chiar o bucătărie foarte mare și foarte curată!
Ai auzit, păpușă Lulu? Acolo putem să facem cel mai tare desert!
Da... Nu, nu, desert.
De ce?
Pentru că o să-l miroasă Fetița Zurli și o să ne găsească aici.
Așa e, Vrăji! Bine, atunci acolo putem sta și putem mânca desert.
- Da! Mulțumesc! - Poftă bună!
De aici suna! Din camera lui Tanti Prezentatoarea!
E telefonul de urgențe!
Îți place, Trulicică, cum aleargă acest căluț?
Bună ziua! Eu sunt super-eroul Mulțumesc!
Bună ziua! Eu sunt super-polițistul de la Academia de Poliție.
Îmi pare bine de cunoștință!
- Hei, Truli! - Da.
- Știi la ce m-am gândit acum? - La ce?
Eu voi fi domnul polițist,
iar tu vei fi căluțul și eu sar pe tine.
- Nu vreau să fiu căluț! - Hai, Truli!
- Lasă-mă în pace, că nu vreau! - Dar știu că-ți place.
Faci bine căluțul. Haide!
Da? Bine! Fii atent, la trei, doi, unu, sar pe tine! OK?
- OK. - Trei, doi, unu și!
- M-ai ratat. - Hei, m-ai păcălit.
Mulțumesc, știi la ce mă gândeam?
De ce nu vine Fetița Zurli să ne caute?
Eu ce fac acum? Răspund sau nu răspund?
Tanti Prezentatoarea nu-i acasă. Eu ce să fac?
Voi ce credeți? Ar trebui să răspund?
Mai bine fac o numărătoare
și dacă o să cad eu la numărătoare, atunci răspund.
Da, păpușă Zurli?
Fac între noi două.
An tan te, zini mani me Aucilică mămăligă
Să răspunzi chiar tu, Zurlică!
Am căzut eu. Ce să fac acum?
A fost o numărătoare corectă. Trebuie să răspund.
Alo, da?
Da, eu sunt Tanti Prezentatoarea!
Da. Nu sunt Fetița Zurli! Sunt Tanti Prezentatoarea! Serios vă spun.
Cu cine vorbesc? Președintele? Președintele blocului, adică?
Președintele țării?!
E președintele țării!
Spuneți, domnule Președinte, ce s-a întâmplat? De ce aveți nevoie?
E haos în tot orașul?
Poftim?! Zebra Toni a fost răpită?
Toni este prietenul... Vorbiți serios? Toni a fost răpit?
Toni, prietenul nostru zebra, care stă pe la zebrele de...
Sigur! Aveți nevoie de Gașca Zurli să-l salveze?
Și să salveze tot orașul?
Foarte bine că ați sunat la mine, domnule Președinte!
Păi, da, copiii ăștia din Gașca Zurli sunt...
sunt niște... da, sunt foarte talentați orice ar face.
Și la cântat, și la dansat, da, da, da.
Și la salvat orașul. Da, se pricep foarte bine și la asta.
Mai ales Fetița Zurli. O știți?
Aia mică cu cornete, poartă cornete de înghețată. Da, ea.
Ea câștigă la toate jocurile tot timpul.
Am notat aici: de salvat Zebra Toni și de rezolvat haosul din oraș.
Domnule Președinte, lăsați pe mine, că rezolv.
Vă sun eu după ce s-a terminat toată situația. OK?
Bine. Pupici cu sclipici! La revedere!
Pa, pa!
Gașcă, voi ce căutați aici?
Ce căutăm noi aici? Ce cauți tu aici, Fetiță Zurli?
Și ăla este telefonul de urgențe la care tocmai ai vorbit?
- Te spun! - Pârâciosule!
Să știi că eu nu te spun,
dar trebuie să-mi dai desertul tău o săptămână de acum înainte.
Hei, nici măcar nu e vorba despre asta, prieteni!
Ne-ai lăsat pur și simplu să așteptăm! Și să așteptăm, și să așteptăm!
Nu e în ordine deloc!
Sincer, Fetița Zurli, cu cine ai vorbit la telefon?
N-o să vă vină să credeți!
Ce?
Casă, dulce casă!
Ce zi plictisitoare!
Nimic nu merge cum trebuie!
Colorații!
Campioana!
Alo, dungatu'!
Bună dimineața! Trezește-te, dungatule, să vezi cum dormi!
Surpriză!
Ești la mine acasă, dungatu'!
Ce, ce, ce? Nu te mai... Alo, alo, alo!
Stai ușor aici, că te-am legat, te-am legat că umblai brambura prin oraș.
Și-ți mai odihnești și tu copitele alea. Hai, stai liniștit acolo! Stai liniștit!
Ce?
Nu înțeleg, mă, ce spui!
Ce vrei să spui, măi? Aoleu, nu te înțeleg deloc.
Cum o să ne înțelegem noi doi, nu știu.
Eu am un dispozitiv și o să ne înțelegem cât ai zice „bum”, Toni!
Stai să văd unde l-am pus...
Unde l-am pus, măi? Unde e, măi? Măi, unde l-am pus?
Am găsit!
Ia uite ce-am inventat.
Ăsta e un dispozitiv făcut de mine.
A, stai să mă loghez.
Tunete! Fulgere! Și fum!
Să-ți ghicesc gândurile acum!
Da.
Da, îmi place.
Îmi place.
Băi, dungatule! Tu știi piesele mele?
Ce aud eu acum sunt gândurile mele?
Stai, măi, să schimb frecvența să te aud pe tine! Ia.
Acuma, gata, te aud!
Vrăjitoare caraghioasă, dezleagă-mă imediat, sau o să-ți pară rău!
Nu te eliberez deloc! Stai acolo, cum te-am legat eu!
E cam răcoare aici, jos, la tine!
- Ce, ți-e frig? - Da, mi-au înghețat dungile!
Poți să faci un pic mai cald, te rog?
Da, exact, că la tine în Africa, e cald mereu.
Păi, nu sunt eu prietena ta, măi dungatule?
O să te ajut să te încălzești. Te-ajut eu de nu te vezi!
Stai, că-ți găsesc eu, că am pe-aici un dispozitiv care se numește
„Dezebrificatorul”!
- Ia să vedem. Ia, simți? - Nu, nu simt nimic.
Păi, normal că nu simți, că am uitat să-i dau drumul! Stai.
Acum?
Ce bine! Da, acum e bine. Mă încălzește.
- Normal că te încălzește. - Îmi place. Mulțumesc, Tura Vura!
Normal că-ți place, normal! Te încălzește.
Lasă, că te încălzești de tot.
Uite, ți-l las aici să te încălzești singur, că eu am treabă.
Mă duc să gătesc!
Să gătești? Nu știam că faci asta.
Ce faci în oala aia?
Fiertura pe care o s-o mănânc astăzi.
Miroase oribil.
Da! Oribil de gustos!
Deci de-aici vine mirosul din canale.
Ia să vedem rețeta completă. Deci, avem scârbos...
Aoleu!
Avem.
Ce mai avem? Grețos...
Normal că ai...
Avem.
Și...
- Lipicios! - Nu, nu lipicios!
Avem și lipicios.
Scârbos, grețos și lipicios este groaznic de gustos!
Mâncători în farfurie
Așa da. Măcar melodia e drăguță.
- Vrei să guști? - Nu, nu, mulțumesc.
- Tura Vura... - Groaznic de gustos!
Știi să cânți, faci mâncare... Ai putea intra în Gașca Zurli.
Ce? Dar eu nu vreau să trăiesc cu Colorații în casă!
- Ai avea și tu o familie. - Mie nu-mi place micul-dejun.
Ce, să-mi gătească grăsuțul și să-mi citească antrenoarea povești?
Ce viață plictisitoare!
Dar viața ta ar fi mai frumoasă alături de prieteni, crede-mă!
Eu n-am nevoie de niciun prieten!
Vreau să stau aici singură în haos și dezordine!
Vai de dungile mele!
Tura Vura, habar n-ai Dacă ai prieteni, câte avantaje ai
Are cine să te-ajute mai mereu
Și munții poți să-i muți Atunci când ți-e mai greu
Eu nu vreau prieteni Nu mă joc cu voi
Eu nu vreau să fac nimic Mai bine arunc la gunoi
Eu nu vreau prieteni Să vă fie clar
Cine nu e gata îl iau cu lopata Da
Tura Vura, habar n-ai Dacă ai prieteni, câte avantaje ai
Are cine să te-ajute mai mereu
Și munții poți să-i muți Atunci când ți-e mai greu
Nu știu, domnule, ce-i aia Toată ziua bla, bla, bla
Eu să-ți dau o prăjitură Așa, că ești prietena mea?
Păi, de ce ți-aș da prăjitura mea?
Dacă-mi ești prietenă Dă-mi-o tu pe-a ta
Eu nu vreau prieteni Nu mă joc cu voi
Eu nu vreau să fac nimic Mai bine arunc la gunoi
Eu nu vreau prieteni Să vă fie clar
Cine nu e gata îl iau cu lopata Da
Tura Vura, Tura Vura, treaba ta
Noi vrem s-avem prieteni Și e bine-așa
Știi că prietenia este minunată
Un prieten bun nu se uită niciodată
Gata, ajunge! Acum dezleagă-mă, Tura Vura.
Trebuie să mă întorc în trafic.
Dar eu nu vreau! Exclus! Nu te dezleg!
S-a făcut prea cald! Poți da mai încet ăla, te rog?
Nu! Nu pot să-l dau mai încet pentru că face parte din planul meu.
Cum?
Să rămâi fără dungi și să dispară toate zebrele de pe șosea.
- O, nu! Nu poți face asta! - Să fie haos!
Și nimeni să nu mai respecte regulile de circulație.
Nu! Nu e bine deloc. O să te spun lui Tanti Prezentatoarea!
Cine? TP-ul n-are nicio șansă în fața mea!
Pentru că eu am aici un dispozitiv cu care eu o să mă transform în TP,
și TP-ul o să se transforme în Tura Vura.
Nu poți face asta. O să-și dea seama toată lumea!
N-o să-și dea nimeni seama pentru că facem doar schimb de voci!
Vai de dungile mele!
Și cam atât a spus. Adică, imediat după ați apărut voi.
Dar, vă dați seama cât de trist și de singur se simte Toni chiar acum?
Da.
Serios, prieteni, trebuie să facem ceva pentru el.
Fetița Zurli, stai liniștită! Asta e o treabă de super-erou.
Îl salvez eu pe Toni!
Bravo, prietenul meu Mulțumesc! Meriți un mare bravo!
Toni e și prietenul meu, și unde-s doi, puterea crește.
Să-l salvăm pe Toni!
Hei, dar și eu sunt prietenă cu Toni!
Și unde sunt trei, puterea crește și mai și mai mare!
Da. Și dacă suntem după aia unu, doi, trei, patru,
dar eu sunt prima, puterea este cea mai mare!
Haideți să mergem să-l salvăm pe Toni!
Da!
Bine, mergeți voi înainte pentru că eu am o oală pe foc și trebuie să...
Hai, mă Lulu, serios?
Glumesc, prieteni! Vin și eu! Toți pentru Toni, și Toni pentru...
Toți!
Să mergem să-l salvăm pe Toni!
Gașcă?
- Voi auziți? - Ce gălăgie!
- Da! - Să mergem pe balcon să vedem!
Haideți să mergem!
Cred că e haosul de care spunea Președintele. Prietenul meu!
Să fie haos!
Du-te, du-te, du-te repede!
Du-te, du-te, du-te și tu!
Așa, claxonați! Să fie aglomerație!
Să vă certați! Da, da, da!
- Eu prima. - Bine, tu, hai.
Uite!
Aucilică mămăligă! A avut dreptate! E haos în tot orașul!
Da, așa e.
Mulțumesc, nu mai pune mâna pe geam! Îl murdărești!
- Scuză-mă. - Uitați-vă!
- Ce? - Aia nu e Tanti Prezentatoarea?
- Ba da! - Ea este.
- Deschide! - Pe rând!
Tanti Prezentatoarea!
- Dar cum arată! - E ca o pizza mare!
Tanti Prezentatoarea!
Ce are pe tricou?
- E ketchup, Vrăji! - E pizza!
Da!
Copii, e un haos de nedescris în tot orașul!
Mașini peste mașini, claxoane peste claxoane!
Nici n-am putut să vin cu mașina acasă!
Am rugat un băiat care livrează pizza să-mi împrumute trotineta lui
și cred că de la vânt s-au deschis cutiile
și a zburat toată pizza pe mine!
Dar lasă, nu e important!
Știu tot ce s-a întâmplat.
Fetiță Zurli, ai răspuns la telefonul secret!
OK, o să vorbim altă dată de ce nu e bine ce-ai făcut!
Acum, hai să-l salvăm pe Toni!
Avem un plan?
Aș vrea să avem un plan, Gașcă Zurli!
Din păcate, n-avem niciunul, așa că va trebui să ne luăm după instinct!
Dar ce e acela instinct?
Instinctul este acel ceva din inima ta,
care îți spune ce trebuie să faci când nu mai știi ce să faci!
Adică, instinctul meu ești tu?
Astăzi, da!
Miroși a pizza Marguerita.
- Vrei? - Nu, mulțumesc!
Ce frumușică sunt!
Îmi vine să mă pup singură!
Astăzi este ziua în care o să-l doară capul pe Președinte!
O să fie haos!
Gașca o să mă găsească
și o să mă elibereze, vrăjitoare caraghioasă!
Ce-ai zis, măi dungatule?
Bine, nu mai pot să-ți spun așa.
Și nu știu care dintre noi doi e mai caraghios!
Ia să opresc eu ăsta, că pare că și-a făcut treaba!
- Ce-a făcut? - Hai, c-am plecat!
O, nu, dungile mele! Ce s-a-ntâmplat? Mi-au dispărut dungile.
Nu se poate! Ce mă fac?
- Gașcă Zurli? - Da!
Cred că aici ne despărțim!
Trebuie să vă găsiți provocarea și să vă descoperiți superputerea.
- Sunteți pregătiți? - Da!
Ne vedem mai târziu! Spor la treabă!
- Păi, stai! Și eu de unde să știu...? - Hei, hei, hei!
Stați liniștiți! Orice acțiune este o super...
Misiune!
Bravo, așa! Am plecat și eu!
Bine, am plecat și eu! Pa, gașcă!
Pa, Truli! Să ne revedem cu bine și neșifonați!
Spor la treabă, prieteni!
Stați, gașcă! N-am vorbit dacă luăm pauza de masă! O luăm?
Ce gașcă? Nu vezi c-am rămas numai noi doi?
Bine, atunci o să mă descurc!
O să-mi imaginez că tot orașul e o mare bucătărie
și astăzi în bucătărie facem tot ce-mi place mie!
Ai grijă de tine!
Nu pleca și tu!
Cum am ajuns la zăpăceala asta?
Într-o clipă mă jucam cu prietenii mei de-a v-ați ascunselea,
și imediat când am întors capul, am rămas singură pe stradă.
Cum zicea Tanti Prezentatoarea tot timpul?
Hai că poți, Fetiță Zurli!
Găsește provocarea și descoperă superputerea!
Toți copiii pot! Imaginează-ți că ești într-un joc!
Sunt într-un joc! Ăsta e secretul!
Că doar eu sunt Fetița Zurli și eu câștig tot timpul!
Hai că poți, Fetiță Zurli! Trage aer în piept!
Burta în față! Nasul în vânt!
Spatele drept și plecăm...
în misiune!
Hai că poți!
Hei! Salut! Putem să ne jucăm cu voi?
- Da. - Bine!
Uite, stai tu aici, eu mă duc pe partea asta
și acum mingea de la unul la altul.
Bravo! Unu! La tine. Bravo! Hai, la mine!
Cine o primește acum?
Tu o primești. Hai!
Ce tare ai aruncat! Aruncă, aruncă!
Bine. Hai! Cine o primește?
Și prinde. Bravo! Și aruncă.
Hai, repede!
Și acum, fiți pregătite!
- V-am luat mingea! - Dă-ne mingea înapoi!
Dă-ne-o înapoi! Strigați.
Dă-ne-o înapoi!
- Nu vă dau nimic! - Ba da!
- Ba nu! - Ba da!
Mie nu-mi plac deloc părinții care se joacă cu copiii lor
și care se distrează.
- Vreți mingea? - Da!
Bine, luați-o!
Să mergem după minge! Haideți după minge!
Aici!
Hei, ce facem acum? Avem nevoie de un supererou.
Cum îl cheamă pe supereroul din Gașca Zurli?
- Mulțumesc! - Cu plăcere!
Dar eu întrebam cum îl cheamă pe super-eroul din Gașca Zurli?
Mulțumesc!
Gata cu politețurile. Eu întreb pe bune.
Cum îl cheamă pe supereroul ăla din Gașca Zurli?
Mulțumesc.
- Așa îl cheamă? - Da.
Hei! M-ați strigat. Aveți nevoie de mine?
- Da! - Păi, și ce s-a întâmplat?
- Tura Vura ne-a luat mingea. - Stați liniștiți, mă ocup eu.
Hai să vedem ce face.
Orice acțiune este o super-misiune!
Mulțumesc, Mulțumesc! Asta a fost provocarea ta.
Am ceva pentru voi. Stați aici!
Hei! Știți care este salutul supereroilor?
- Puterea super-eroilor! - Bravo!
Și de la mine, fiecare ia câte o eșarfă. Eșarfa de pieton.
Haideți! Haide, Smaranda, ia-o. Și vi le legați singuri.
Mulțumesc a primit eșarfa de super-pieton și și-a găsit provocarea!
Ce tare! Sigur urmează să o găsesc și eu.
Misiune îndeplinită!
O clătită mică e tare singurică
Să mai facem una Să o dăm de-a dura
Tu știi câte vrei?
Eu mănânc chiar trei
Ba patru eu aș vrea Dacă s-ar putea
Unu, doi, trei, patru Cinci clătite?
E perfect pentru mine ca desert
După cinci vine chiar șase
Promit că tot eu spăl vase
Unu, doi, trei, patru, cinci, șase
Dacă șapte aș mânca Oare ce s-ar întâmpla?
Știu sigur că la cifra opt Burtica mea va face poc!
Unu, doi, trei, patru, cinci Șase, șapte, opt!
Nouă e aproape zece
Și pofta tot nu-mi trece
Ne punem pe-o bancă în parc?
Vrei să stăm?
Da?
Ai vrea să-ți citesc povestea cu mâinile murdare?
Da? Vrei? Bine.
Hai să ne așezăm pe bancă.
- Ocupat! - Ce m-am speriat.
- Tura Vura, ne-ai speriat. - Mergeți la altă bancă.
Bine. Hai să mergem la altă bancă, nu?
E OK. Găsim altă bancă pe care să ne așezăm
să spunem povestea, să citim...
Ghinion!
Să știi că-i foarte nepoliticos ce faci, să ocupi toate băncile din parc.
Și noi vrem să stăm pe bancă. Nu e OK.
- Normal că e OK. - Nu e OK!
Ce se întâmplă aici?
Mulțumim, Vrajimăturică.
Uite, nu ne lasă să stăm pe băncile din parc.
Și noi am vrea să stăm pe bancă.
Ce se întâmplă aici? Să știi că nu-i frumos ce faci.
- Trebuie doar să întindem mâna în față. - Nu, nu faceți ca ea!
- Strângeți pumnul. - Nu, nu!
Și spuneți după mine: „Du-te învârtindu-te!”
Du-te învârtindu-te!
- Gata, a plecat. - Și acum, întinzi mâna și spui așa:
„Hip, hip, ura, am scapat de Tura Vura!”
- Și banca este aproape gata. - Putem să ne așezăm?
Mai ștergi? Bine, hai să ne punem jos.
- Mulțumim, Vrăjimăturică. - Cu plăcere!
Povestea voastră preferată este cumva Povestea mâinilor murdare?
- Da. - Pot să stau și eu puțin cu voi?
- Sigur, te invităm și pe tine. - Mulțumesc.
Și știi ceva? Eu am o surpriză pentru voi.
Poți să citești tu povestea până mă întorc?
- Da! - Ia uite, citește-i lui Lulu.
Este chiar Povestea mâinilor murdare!
- E și povestea mea preferată, să știi. - Vrăji, asta a fost provocarea ta.
Și pentru că te-ai descurcat extraordinar, am un cadou pentru tine.
- Mulțumesc. - Și eșarfa de super-pieton.
Și pentru tine, și pentru Lulu.
- Sunt super-pieton! - Amândouă, da.
- V-ați descurcat foarte bine. - Bate palma, Lulu.
Foarte bine v-ați descurcat cu ea.
Vrăji a primit deja eșarfa, și-a găsit provocarea.
Nu e nevoie de mine aici.
Oare asta să fie provocarea mea?
Să încerc.
N-am nevoie deocamdată.
Max! Max!
Max!
Max, unde ești?
Mama? Mama!
Unu, doi, trei patru. Cinci clătite e perfect.
- Mama! - Ce se aude?
- Ce se întâmplă acolo? - Mama!
Mama!
- Salut! - Salut!
- Eu sunt Lulu. - Eu sunt Achim.
- Ce s-a întâmplat? - Am pierdut-o pe mama.
Am fugit după un cățel și am pierdut-o.
- Mai știi unde ai văzut-o ultima dată? - Nu.
Bine. Atunci, stai să mă gândesc.
- Cum o cheamă? - Cătălina.
- Perfect. Uite, vezi lingura asta? - Văd.
E lingura mea magică
și împreună putem s-o transformăm în cel mai puternic microfon.
- Vrei să facem asta? - Da, hai.
- Și să o strigăm împreună? - Da.
Vino lângă mine. Spatele drept. Burta în față. Nasul în vânt.
Și strigăm tare „Cătălina”. Unu, doi, trei și!
Cătălina!
Max.
Ce-ai făcut? Unde ai fost?
- Ești bine? - Da.
Stai să te văd.
- Bună ziua. - Bună ziua.
- Eu sunt Lulu, bucătărașul Zurli. - Cătălina. Îmi pare bine.
Și mie. Și aceasta este lingura mea magică.
Datorită ei am putut să vă găsim.
Și acum, Max, dacă vrei, aș vrea să facem împreună promisiunea Zurli.
- Hai. - Bine.
Pune degețelul pe nas și spune după mine.
- Promit... - Promit...
- Că în fiecare zi... - Că în fiecare zi...
- Când sunt în parc... - Când sunt în parc...
- Cu mama... - Cu mama...
- O să fiu cu ochii... - O să fiu cu ochii...
- Pe mami. - Pe mami.
- Promit, promit, promit! - Promit, promit, promit!
Și acum, mami, pune și tu degețelul pe nas și spune după mine:
- Promit... - Promit...
- Că după ce plecăm din parc... - Că după ce plecăm din parc...
- O să mâncăm... - O să mâncăm...
- O prăjitură. - O prăjitură.
- Promit, promit, promit! - Promit, promit, promit!
Să fie haos și dezordine!
- Tura Vura, ce faci aici? - Eu n-am făcut nimic.
Ba da, faci. Faci dezordine. Noi chiar am văzut cum ai făcut.
Ce-i cu dezordinea asta? Ce-i cu mizeria asta?
- Așa am găsit. - Ba nu!
- Te-am văzut, Tura Vura. - Măi, eu n-am făcut nimic aici!
- Eram în spatele tău, am văzut. - Nu m-ai văzut.
Ba da, tu ai făcut. Și vin și căței, și copii.
Da, dar eu vreau să fie haos și dezordine în tot parcul!
- Nu! - Ba da!
- Ba nu! - Ba da!
Dar nu e bine pentru planetă.
Poate tu vrei, dar nu e bine.
- Ba e bine! - Nu este.
Uită-te cum lasă aici! Nu se poate așa ceva.
Nu putem... Bate și vântul, o să le ducă peste tot.
O să le ducă în flori. Hai să strângem noi repede.
Pune-ți, te rog, o mănușă pe mână.
Ce se întâmplă? Fetelor, vă ajut eu!
Păi, uite cât de mult avem de strâns aici. Haide.
- Trebuie să adunăm tot. - Păi, trebuie să adunăm tot.
Chiar, chiar.
- Foarte dezordine. - Cine a făcut această dezordine?
- Ia ghicește? - Vura.
- Da. - Vrei să mături puțin?
Bine, ea nu recunoaște c-a făcut ea.
Nu. Ea nu recunoaște niciodată.
- Cât de mult e de strâns! - E foarte mult!
- Fetelor, ce faceți aici? Vă ajut eu. - Ce bine! Chiar aveam nevoie.
Haideți să facem ordine.
Mulțumim, Truli.
- Pe toate trebuie să le strângem. - Bine.
Gata!
- Să punem sacul aici. - Exact.
- Dar avem cam multe de strâns. - Nu-i nimic, că vă ajut eu.
Eu sunt foarte puternic și pot să duc toți sacii ăștia.
- Super! - Ce bine! Mulțumim foarte mult.
- Bravo, Truli. - Mulțumesc.
- Aceasta a fost provocarea ta. - Mulțumesc.
- Am ceva pentru voi. - Serios?
- Da. - Oare ce ne aduce?
- Oare ce? - Nu știu.
Bine. Acum cred că putem să punem mâinile la mijloc
și să spunem așa: „Hip, hip, ura!”
Hip, hip, ura!
- Am făcut curat... - Am făcut curat...
- După Tura Vura! - După Tura Vura!
Și am ceva pentru voi pentru că aceasta a fost provocarea ta
și te-ai descurcat foarte bine.
- Mulțumesc! - Eșarfă de pieton.
Și Truli a primit eșarfa.
Trebuie să-mi găsesc și eu provocarea.
- Dă asta încoace! - Alo, măi, măi!
Hei! Hei, vrăjitoareo, ce faci?
Dă-i bastonul doamnei înapoi! Nu vezi că e nevăzătoare?
Dar cine ești tu să-mi spui să-i dau bastonul înapoi?
- Tu știi cine suntem noi? - Nu.
- Cine suntem noi? - Roua.
- Și? - Și Mihai.
Și ce vrei de la mine? Nu-i dau niciun baston înapoi.
Tura Vura, ești urâtă.
Ce să-ți povestesc. Și tu ești urâtă.
Bastonul rămâne la mine.
Hai s-o ajutăm pe doamna. Sunteți OK, doamnă?
Da, da.
Hai s-o ajutăm. Ia-o de mână, te rog frumos.
O, Doamne.
Luați un loc aici, așa. Ușor, ușor.
O, Doamne.
Doamnă, credeți-mă, se rezolvă. Știți cum se rezolvă?
Prin magie. Știți magia?
Eu cu Roua o știm. Știi magia de la Zurli?
Trebuie doar să închidem ochii și să zicem:
„Tiribam, tiribum, să vină bastonul acum!”
- L-am recuperat! - V-am zis. Lulu, tu? Tocmai tu?
Am reușit să iau bastonul de la Tura Vura.
- Ești un super-erou de astăzi. - Mulțumesc.
- Ești un super-erou. - Mulțumesc.
- Dar cum ai prins-o pe Tura Vura? - Cum l-am recuperat?
M-am întâlnit cu Tura Vura și am făcut un duel.
Ea avea bastonul și eu aveam lingura, și s-a speriat,
și a crezut că împărțim mâncarea, așa că mi-a dat bastonul.
Am păcălit-o și eu.
- Lulu, am ceva pentru tine. - Serios?
- Serios. - Ce surpriză ai?
Bine! Atunci, închid ochii și spun:
„Tiribam, tiribum, surpriza să apară acum!”
Asta va fi eșarfa ta de super-pieton.
Una pentru tine.
Și una pentru Roua.
- Și acum suntem super-pietoni adevărați. - Amândoi, da.
Până și Lulu a primit eșarfă de super-pieton!
Eu sunt singura de pe lumea asta fără eșarfă și fără provocare, și...
trebuie să mă grăbesc ca să pot să-l salvez pe Toni.
Vreau să fiu încurajată
Vreau să nu mai fiu certată
Vreau să-mi spui că sunt frumoasă
Și atunci când am nevoie Vreau să stai mai mult pe-acasă
Vreau să-mi spui că mă iubești
Vreau frumos să mă trezești
Vreau să-mi faci micul-dejun
Și la școală când mă duc Să-mi spui drum bun
Drum bun!
Nu vreau soare, nu vreau lună
Vreau pupic de noapte bună
Nu vreau să mă-mbraci în stele
Vreau s-asculți visele mele!
Nu vreau soare, nu vreau lună
Vreau pupic de noapte bună
Nu vreau să mă-mbraci în stele
Vreau s-asculți visele mele!
Azi nu vreau Azi nu vreau jucării
Vreau în brațe să mă ții
Vreau o zi doar pentru mine
Să-ți închizi și telefonul Și să nu vorbești cu nimeni
Nu vreau soare, nu vreau lună
Vreau pupic de noapte bună
Nu vreau să mă-mbraci în stele
Vreau s-asculți visele mele!
Nu vreau soare, nu vreau lună
Vreau pupic de noapte bună
Nu vreau să mă-mbraci în stele
Vreau s-asculți visele mele!
Vreau să fiu încurajată
Vreau să nu mai fiu certată
Vreau să-mi spui că sunt frumoasă
Și atunci când am nevoie
Vreau să stai mai mult pe-acasă
Cred că trebuie s-o găsesc pe Tanti Prezentatoarea, de fapt.
Dungatule, mai ești aici?
Vai de capul meu, ce zi am avut astăzi!
Am luat și-un du-te învârtindu-te. Dar lasă, că nu trebuie să știi tu.
Important e că mai încolo
o să mă întâlnesc cu antrenoarea de părinți.
- Ce mai ai de gând? - O să fac schimb de voci cu ea.
Stai, stai să-ți arăt ce am aici. Ia uite!
- Ce e ăla? - Un dispozitiv.
Ți-amintești de el? Și cum se cheamă?
Se cheamă interschili... interschilimbător.
E cam lung numele ăsta. Merge ceva mai simplu.
Ei na, ce să-ți povestesc! Bine că ai tu nume scurt, băi.
Non-zebra sau nada-zebra, sau anti-zebra, sau ciuciu-zebra!
Tura Vura, eu știu că nu ești rea.
Ai o parte bună în tine, doar că ți-e frică să o arăți.
Gata! Că zici că ești pisicolog.
Pisălog, sau cum se cheamă.
Hai, că... Liniște! Trebuie să-mi ascult gândurile.
Sper că de data asta sunt gânduri bune.
Știi ce mi s-a întâmplat în oraș? Să-ți spun.
M-am întâlnit cu o doamnă și mi-a dat un cadou.
Bine, l-am luat eu singură. I-am luat mărul ăsta.
- Ce zici? Să i-l dau înapoi? - Da, normal.
- I-l dau? - Da.
- Da? - Nu e bine să furi.
Ghinion! Nu mai pot să i-l dau înapoi. O să-l mănânc eu.
Tura Vura, să știi că n-ai rezolvat nimic.
Dungile mele erau doar un simbol.
Zebrele încă există peste tot, la toate trecerile de pietoni.
Ești OK?
Tura Vura?
Tura Vura! Te salvez eu!
Gata? Ești bine acum?
Da, sunt bine. Sunt bine, sunt bine.
Vai de capul meu. Credeam că s-a terminat cu mine. Că sunt gata.
Era să nu mai... Vorba aia, să nu mai fiu.
Măi, mulțumesc.
Interesant. Cu plăcere. Poți să mă legi la loc, dacă vrei.
Dar nu vreau să te leg la loc.
Tu m-ai ajutat pe mine când puteai să fugi
și să mă lași aici să fiu leșinănată.
Asta înseamnă să ai prieteni,
să-ți pese de celălalt și să-l ajuți la nevoie.
Îți place de mine? Adică sunt prietena ta?
Prietenii petrec mult timp împreună. S-a întâmplat asta? Da.
Prietenii se ajută între ei.
S-a întâmplat asta? Da, te-am ajutat.
Deci, da, suntem prieteni. Așa este?
Dar noi nu suntem prietene. Doar tu ești prietenă cu mine.
Eu nu sunt prietenă cu tine că nu te-am ajutat cu nimic.
Ia stai acolo. Am un cadou pentru tine.
Să știi că dispozitivul meu dezilibrilificatorul,
are funcție inversă, și-ți dau dungile înapoi.
Uite!
Ei, hai că-ți revin dungile.
Uite, ți-au revenit dungile!
Asta înseamnă că putem să fim prietene.
Îți mulțumesc. Știam eu că ești bună!
Hai, gata, ajunge pentru azi, gata. Stai acolo. Șezi.
Săracul Toni. Cred că se simte atât de singur și de trist,
și cred că e plin de frică acolo.
Sper să-l găsim cât mai repede și să-l salvăm.
Cred că acum, tot ce-și dorește e să-l țină cineva în brațe,
să se simtă în siguranță.
Alo! Cum ați spus?
Un miros urât dintr-o gură de canal?
E foarte posibil să fie Tura Vura.
Da, da, e fiertura aceea pe care o mănâncă ea.
Mulțumesc! Vă mulțumesc foarte mult că ne-ați informat.
O să verific. Mulțumesc. La revedere.
- Of, Doamne. - Tanti Prezentatoarea mea!
- Mi-a fost foarte dor de tine. - Fetița Zurli a mea!
- Ai lipsit doar 45 de minute. - Prea mult, Tanti Prezentatoarea.
Eu nu mai plec niciodată fără tine, nici măcar la pipi.
Bravo, așa facem. Spune-mi, unde ți-e eșarfa?
Unde s-a ascuns? Nu știu unde e eșarfa.
Ai tu un răspuns?
- Ei? - Ce?
Mi-ai pus o întrebare și nici măcar nu ai răbdare să-ți răspund,
că te-ai și uitat la telefon.
Stai numai puțin, că mai am de trimis un e-mail și pe urmă vorbim. Da?
Voi, oamenii mari, întotdeauna mai aveți un ultim e-mail de trimis.
Bine. OK. Unde ți-e eșarfa?
M-am gândit să-ți dau mai multe răspunsuri.
Unu: m-am gândit să-ți spun că am folosit-o să ajut un cățel.
Sau că mi-a luat-o vântul.
Dar adevărul este că nu am nicio eșarfă,
că nu am devenit super-pieton
pentru că nu am întâlnit nicio provocare
și nici nu mi-am descoperit superputerea.
Ăsta-i adevărul.
Că nici n-am ajutat un cățel cu ea, nici nu mi-a luat-o vântul.
Adevărul este că eu nu sunt super-pieton, Tanti Prezentatoarea.
Și... și n-am întâlnit nicio provocare în drumul meu.
Și nici măcar nu mi-am găsit superputerea.
Și sunt singura nesuper-pietoană de pe planetă.
Și acum o să vină Gașca...
Și ei toți au eșarfe de super-pieton!
Și Lulu, și Truli, și Vrăji, și Mulțumesc.
Fetiță Zurli, poate că provocarea ta este să demonstrezi
că poți să fii super-pieton fără să ai eșarfă.
Adică eu o să fiu singura?
Nu, mai sunt foarte mulți super-pietoni fără eșarfe.
- Serios? - Există. Nu-i așa, copii?
Sunt foarte mulți super-pietoni care nu au eșarfă.
Eșarfa este doar un simbol.
- Iar superputerea ta, știi care e? - Care?
Superputerea Fetiței Zurli este să știe să ceară ce vrea
și să-i învețe și pe ceilalți copii cum să facă asta.
- Ce-i drept, mă cam pricep la asta. - Exact.
Aș putea să cer ceva și acum?
Serios, te rog!
Bine. Hai! Ce?
Aș vrea o îmbrățișare.
OK. Haide! Bravo!
Și mai am o superputere, că mi-am dat seama.
- Care? - Câștig la toate jocurile.
Vrei să ne jucăm?
- Suntem super-pietoni. - Bravo!
Super-pietoni! Super vreau să fiu!
- Bravo! - Super-pieton vreau să fiu!
- Uite, uite! - Ce, ați primit cadouri?
- Da! - Și eșarfe? Foarte drăguț!
Eșarfa de super-pieton!
Ce s-a întâmplat, Fetiță Zurli? Unde e eșarfa ta?
- A mea? - Da.
Păi, am ajutat un cățeluș.
L-am legat la o lăbuță, că era rănit și avea nevoie de eșarfă.
Fetiță Zurli, hai să spunem adevărul!
Eu nu am eșarfă.
N-am întâlnit nicio provocare pe drum și n-am avut de unde s-o primesc.
Dar Tanti Prezentatoarea a zis că tot sunt super-pieton,
doar că sunt unul fără eșarfă
și că mai există și alți copii ca mine,
că eșarfa e doar un simbol.
Mă bucur că voi ați primit una adevărată, totuși.
Bine. Vrei să ții pernuța puțin în brațe?
- Serios? - Da!
- Uite, poți să te joci cu autobuzul meu. - Și cu anotimpurile.
Eu pot să-ți dau o îmbrățișare, uite.
- Ce dor mi-a fost de voi, prieteni! - Și nouă.
Și să știți că, dacă vreți,
puteți fiecare pe rând să-mi împrumutați eșarfa voastră, da?
Tu un pic, tu un pic. Tu vorbești serios?
Nu, lasă, mai păstreaz-o și tu puțin.
- Sunteți gata? - Da!
Bun, haideți să plecăm!
Ce bine că stai în fața mea! Pot să te țin în brațe tot drumul.
- Și ce-o să faci? - Să te pup!
Fetiță Zurli, te duci acum în spate și-ți pui centura!
Eu vreau să stau lângă tine, că am stat destul timp departe de tine.
Din cauza ta nu putem să plecăm. Pune-ți centura.
Ce ți-am explicat? Ce e centura?
Este îmbrățișarea pe care eu nu pot să ți-o dau
atunci când stau în față sau la volan.
Adică, atunci când îmi pun centura, e ca și cum tu m-ai ține în brațe?
Exact. Este îmbrățișarea de siguranță.
Te rog frumos, du-te și pune-ți centura.
Bine. Dar promiți că tot drumul cântăm și dansăm „A Ram Zam Zam”?
OK. O să cântăm și o să dansăm pe drum „A Ram Zam Zam”. Pune-ți centura acum!
Sigur că da. Uită-te la mine să vezi.
Bravo, Fetiță Zurli! Aplauze, Gașcă Zurli! Bravo!
Bravo!
Atențiune! Accelerăm!
- Încă o dată! - Încă o dată!
- Cred că aici e locul. - Da.
Trebuie să căutăm cea mai apropiată gură de canal.
Gașcă Zurli, luați-vă după miros.
Probabil va fi extrem de greu să-i găsim pe Tura Vura și Toni.
Dar trebuie să reușim.
- Trebuie. - Da.
- Gașcă? - Da.
- Avem o supermisiune. - Da!
Oricât de greu ar fi, mergem înainte.
Da!
Înainte am putea face o pauză de masă? Niște pufuleți, sau ceva?
Dă-mi pufuleți și îți dau înghețată de căpșuni.
Bine!
- Gașcă? - Da.
Îmi pare rău, nu vreau să vă șterg planurile,
dar nu cred că o să fie atât de greu să o găsim pe Tura Vura.
- Vrăjimăturică, ai o idee? - Am o idee genială!
- Da? - Ce?
Să ne uităm pe geam.
- Uitați-vă! - Da, Tura Vura și Toni!
Chiar ei sunt!
Și se pare că Tura Vura îl ține pe Toni să nu fugă.
- Da. - Trebuie să acționăm repede.
Gașcă, să-l salvăm pe Toni!
Să-l salvăm pe Toni!
Stați! Nu ați spus că mâncăm ceva înainte?
Aucilică mămăligă! Lulu!
Crezi că o să mă accepte Colorații? După câte le-am făcut?
Mai sigur ca niciodată.
Știi cum facem? O să dau sunetul mai tare la cască
ca să-ți audă ție gândurile.
Bine?
Tura Vura, ai toate calitățile
să fii un membru cu drepturi depline al Găștii Zurli.
Uite-i!
Tura Vura l-a atacat pe Toni și îl sufocă! Să ne grăbim!
Tura Vura, caraghioasă vrăjitoare ce ești!
Eliberează-l pe Toni imediat!
Hei, dă-te la o parte chiar acum, de nu, venim la tine!
- Da! - Și te curățăm, Tura Vura!
Tura Vura!
- Te-am prins, vrăjitoare caraghioasă! - Ce ești!
Hai să-l eliberam.
Tura Vura îl ține pe Toni al meu!
Te salvez eu, Toni!
Opriți-vă, măi Coloraților! Ce sunteți așa gălăgioși?
- Am o surpriză pentru voi. - Ce surpriză?
Ia uite!
Așteptați, prieteni! Tura Vura vrea să vă spună ceva.
Acum e bună, s-a schimbat. Vrea să o primim în gașcă.
Haideți să-i dăm o șansă.
- Prietenii adevărați iartă. - Noi?
Și contează mai mult ce se va întâmpla de acum înainte.
Ce vrăjitorie e asta? De când vorbește Toni?
Cred că e de la casca asta prăfuită.
Stai un pic, Vrăji. Nu pune mâna! Sigur e ceva în neregulă aici.
Ai dreptate. L-a făcut pe Toni să zică ce vrea ea!
- Nu. - Așa e. Bravo, Fetița Zurli.
- La o parte! - Stai, stai, stai!
Așa! Bravo, Mulțumesc! Arunc-o! Așa! Bravo!
Băi băiatule, tu știi cât a costat strecurătoarea aia? Dă-o înapoi!
Stai! Vă rog, liniștiți-vă!
- Tanti Prezentatoarea. - Liniștiți-vă.
Uite, Toni încearcă să ne spună că Tura Vura are dreptate,
că Tura Vura s-a schimbat.
Vrea să fie bună și vrea să fie în Gașca Zurli.
- Serios. - Tu crezi asta?
Cum să nu? Orice om merită a doua șansă, Fetiță Zurli.
Adică tu vrei s-o primești pe Tura Vura în Gașca Zurli?
Dacă se schimbă și se face bună...
După ce-a făcut tot ce-a făcut?
Chiar dacă a distrus tot traficul din oraș?
Ai uitat cum ai venit acasă la copiii tăi plină de pizza?
Serios? De ce face Tura Vura tot ceea ce face?
Tura Vura se poartă așa,
pentru că atunci când era mică, n-a fost iubită.
În inima ei nu există iubire.
Mama ei n-a luat-o niciodată în brațe,
iar tatăl ei nu i-a spus niciodată te iubesc.
- Știți ce făcea bunica lui Tura Vura? - Ce?
La cea mai mică greșeală,
o punea pe grăunțe, în genunchi, cu mâinile pe perete.
- Adică o pedepsea? - Exact!
În căsuța din inimioara vrăjitoarei nu există iubire, copiii.
- Săraca de ea! - Hai să-i mai dăm o șansă.
- Da! - Tura Vura, noi îți mai dăm o șansă.
Dacă tu ești dispusă să te schimbi,
uite, vrei să repeți jurământul după mine?
Da, vreau.
- Promiți? - Da.
Da? Repeți după mine?
Bine, Tura Vura, pune degetul pe nas și împreună cu toți copiii...
Spatele drept.
Burta în față.
Nasul în vânt.
- Promit... - Promit...
- Să spun te rog frumos... - Să spun te rog frumos...
- Atunci când cer ceva. - Atunci când cer ceva.
- Promit... - Promit...
- Să spun mulțumesc... - Să spun mulțumesc...
- Atunci când primesc. - Atunci când primesc.
- Promit... - Promit...
- Să spun iartă-mă... - Să spun iartă-mă...
- Atunci când greșesc... - Atunci când greșesc...
- Iar celor dragi... - Iar celor dragi...
- Promit... - Promit...
- Să le spun mereu... - Să le spun mereu...
- Te iubesc! - Te iubesc!
- Promit, promit, promit! - Promit, promit, promit!
- N-a zis nimic. - N-a zis nimic.
Doar a dat din gură. Așa...
- M-ai păcălit? - Da, te-a păcălit!
Din nou?
Păi, normal că n-am promis, măi Coloraților!
Cât credeați c-o să mai rezist așa, să fiu bună cu voi?
Nu mai vreau să fiu bună și v-am păcălit.
N-aș vrea să fiu în pielea ta!
Ba da, TP-ule! Chiar o să fii în pielea mea.
Pentru că am aici un dispozitiv care se numește interbili... tiliclic...
Mă rog, sau cum i-am zis, și o să-ți schimb vocea.
Tu o să fii eu și eu o să fii tu.
Mi-a reușit!
Cum ai ajuns acolo?
Mi-a ieșit!
Tanti Prezentatoarea vorbește ca Tura Vura?
- Da. - Nu cred.
Iar eu sunt Tanti Prezentatoarea.
- Eu sunt Tanti Prezentatoarea. - Ba eu sunt Tanti Prezentatoarea.
Eu sunt Tanti Prezentatoarea
și din acest moment, Gașca Zurli va face doar ce vreau eu.
Din acest moment. Ați înțeles?
- N-o ascultați. - Dă-o-ncoace asta.
Cine-i? Eu nu înțeleg.
Cine-i Tanti Prezentatoarea și cine-i Tura Vura?
Cred că ea.
- Eu chiar nu-mi dau seama cine-i. - Stați așa.
Asta rămâne la mine
până înțelegem cine-i Tanti Prezentatoarea.
Și cum facem asta? Cum ne dăm seama care-i adevărata Tanti Prezentatoarea?
- Știu eu. - Cum?
Putem să le punem o întrebare
la care doar Tanti Prezentatoarea ar ști cum să răspundă.
- Da! - Adică doar ea să știe adevărul.
Da, dar ce întrebare?
- Știu, știu! - Ce?
Da!
Tanti Prezentatoarea cea adevărată
să ne spună care este povestea preferată de Gașca Zurli.
Povestea preferată de Gașca Zurli este povestea despre mine.
Povestea preferată a Găștii Zurli este o poveste care se numește
„Povestea Zebrei Toni”.
Ea e! Aucilică mămăligă! Uite, e vocea ei la Tura Vura.
Mulțumesc, folosește telecomanda.
Apasă butonul!
Tura Vura, acum e momentul să faceți schimb.
Tanti Prezentatoarea!
N-am putut s-o păcălesc pe TP-ul,
dar o să-ți fac o vrajă, de te fac mic, mic de tot!
Ba da, ba da, ba da!
Ciripoi și cirioi, să te transformi într-un Toni mic! Unu, doi!
Am reușit!
Adio, Coloraților!
- Toni? - Toni!
Of, vine noaptea și nu-l mai găsim. Săracul, e singur.
- Toni! - Toni!
Ce-i acolo?
Acolo este Toni?
- Mulțumesc, trebuie să-l salvăm. - Am un plan.
- După tine? - După mine.
Stai!
Ura!
- Doamne, ce s-o fi întâmplat? - Hai, Vrăji, oprește-te! Nu mai plânge!
- Nu mai vreau să-l caut deloc! - L-ați găsit?
Nu l-am găsit deloc pe Toni!
Gata, eu nu mai vreau să fiu super-pieton, că nu-l găsesc nicăieri!
- Haide, Toni. - Haide, Toni.
Mai avem puțin și ajungem. Știu că drumul e lung și tu ești mic.
- Hai, că poți. - L-am găsit pe Toni!
Bravo!
Haide! Haide, că poți!
Uite! Am ajuns!
Ce-i asta?
Ăsta-i singurul Toni pe care l-am găsit în tot orașul.
Cred că Tura Vura l-a transformat pe Toni într-o jucărie.
Da, și eu l-aș vrea pe Toni adevărat. Toți avem nevoie de el.
Dar nu știu ce mai putem să facem.
Ce facem noi când avem nevoie de o magie?
- Ne punem o dorință? - Exact.
E cineva pe lumea asta care ne ajută în astfel de situații.
- Dar ce, știm noi să facem magie? - Nu, dar cine știe să facă o magie?
- Zâna Bună. - Și atunci, noi ce putem face?
Să ne dorim să vină Zâna Bună!
Dar trebuie să facem toți, împreună, da?
Să ne punem dorința să vină Zâna Bună să-l transforme pe Toni în Toni adevărat?
- Exact. Trebuie să ne punem toți dorința. - Hai!
Și voi mă ajutați să mă ridic. Mulțumesc.
Și noi, și copiii, da?
Stângeți pumnii, închideți ochii și spuneți de trei ori din toată inima:
„Vreau să vină Zâna Bună”. Unu, doi, trei și!
- Vreau să vină Zâna Bună. - Încă o dată.
- Vreau să vină Zâna Bună. - Și încă o dată.
Vreau să vină Zâna Bună!
Eu sunt Zâna Bună
Vin de lângă Lună
Am o stea numai a mea
Eu sunt Zâna Bună
Pune, pune, pune-ți o dorință
Orice, orice, orice-i cu putință
Strânge pumnii tare, tare, tare
Și dă din picioare
Pune, pune, pune-ți o dorință
Orice, orice, orice-i cu putință
Strânge pumnii tare, tare, tare
Și dă din picioare
Zână Bună, să-ți spunem ce s-a-ntâmplat. Tura Vura l-a făcut pe Toni mic.
Copii, nu înțeleg nimic.
Tanti Prezentatoarea, vrei să ne spui ce s-a-ntâmplat?
Zână Bună, vrăjitoarea Tura Vura l-a transformat pe Toni într-o jucărie.
Și avem nevoie de o magie ca să-l recuperăm pe adevăratul Toni.
Da, pentru că e foarte trist totul în oraș.
Copiii plâng lângă trecerile de pietoni.
Este haos în trafic. Oamenii claxonează, mașini peste mașini. Agitație.
Nu vrei să știi cum a venit Tanti Prezentatoarea astăzi acasă.
N-a putut să ajungă cu nimic.
A trebuit să se urce pe o trotinetă cu pizza,
și a venit cu pizza din cap până-n picioare pe ea.
Dragii mei, voi știți cum spunem noi mereu?
Cum?
- Orice dorință este cu... - Putință!
Exact. Așa că, strângeți pumnii tare, tare,
iar eu o să rostesc formula magică: „Tiribam tiribum”.
OK!
- Sunteți pregătiți? - Da.
Tiribam tiribum, adevăratul Toni să apară acum.
Da, Toni!
- Mulțumim, Zână Bună! Nu pot să cred! - Mulțumim!
E în siguranță, e cu noi. Nu-ți mai dau drumul niciodată, Toni.
Bravo, măi Toni. Bravo.
Toni, prietenul meu.
- Gașcă, auziți? - Ce?
Liniștea.
S-a instaurat liniștea. Bravo, Gașcă Zurli!
- Am reușit. - Bravo!
- Mulțumim. - Sunt foarte mandră de voi.
Tanti Prezentatoarea, îți sună telefonul.
Cine e?
Alo!
Da, eu sunt. Tanti Prezentatoarea. Cine?
Domnul Preșendinte?
Nu, eu sunt. Cum, nu mă recunoașteți? Eu sunt Tanti Prezentatoarea.
Ar trebui să mi-l dai mie.
Alo! Bună ziua, domnule Președinte! Da, eu sunt Tanti Prezentatoarea.
Scuze, Fetița Zurli s-a jucat puțin cu telefonul meu.
O mai las din când în când, că-i drăguță.
Ce spuneți? Poftim? Sunteți mulțumit de noi?
Că ne-am descurcat bine și am salvat orașul?
Că suntem adevărați pronofesio... profesio...
Profesioniști. Ce-i aia?
- E OK? - Da.
Și dumneavoastră sunteți OK.
Cum? Ce spuneți?!
Că ne îndepliniți orice dorință?
Orice? Orice?
Păi, atunci am vrea să...
Astfel, Gașca Zurli, a dat dovadă de promptitudine și devotament,
salvând încă o dată soarta acestei națiuni.
- Vă mulțumesc în numele tuturor. - Cu plăcere.
Suntem mândri să avem așa o... gașcă.
Și acum, ofer cuvântul doamnei Mirela Retegan,
creatorul Fenomenului Zurli și antrenorul părinților.
Vă rog frumos, aplauze.
Doamna Mirela, nu știu cum să fac. Am și eu o fetiță mică acasă,
care nu vrea să adoarmă fără să-i citesc cel puțin trei povești. Ce să fac?
- Rămâneți după conferință și vă... - Bine. Mulțumesc frumos.
- Vă mulțumesc, domnule Președinte. - Cu mare drag.
Vă mulțumesc și vouă că sunteți aici.
- Și vă mulțumesc vouă, Gașcă Zurli. - Nouă? Ah, credeam că a uitat de noi.
- Cu plăcere, Tanti Prezentatorea. - Bravo, Fetiță Zurli!
- Ai fost grozavă. - Cu plăcere.
Ai văzut că nu trebuie să porți eșarfă ca să fii un super-pieton?
Nu, trebuie să respect regulile de circulație.
Și îți mulțumesc.
Dacă nu-mi suflai tu în aripi, n-aș fi reușit.
- Hai, zboară, Fetiță Zurli! - Bravo!
Vrăjimăturică.
Bravo!
Ai acționat ca o adevărată prințesă a curățeniei.
Te-ai descurcat foarte bine.
- Felicitări! - Mulțumesc.
- Lulu. - Da.
Măi Lulu, te-ai întrecut pe tine.
Așa o poftă de-a face lucruri bune.
- Felicitări, Lulu. - Mulțumesc.
Sunt foarte mândră de tine. Bravo!
- Truli? - Da.
Așa se comportă un adevărat căpitan de echipă.
- Felicitări! - Mulțumesc.
Bravo!
- Mulțumesc? - Aici.
Mulțumesc. Ai fost cu adevărat un super-erou. Felicitări.
Mulțumesc și eu. Oricând.
Vreau să le mulțumesc tuturor celor care ne-au ajutat.
Succesul nu este doar al nostru.
Vă mulțumesc vouă, polițiștilor din trafic,
și vouă, tuturor celor cu care ne-am întâlnit în trafic.
Datorită vouă, am reușit să o descoperim pe Tura Vura și să eliminăm haosul.
Iar vouă, părinților, în primul rând,
vreau să vă aduc cele mai sincere mulțumiri,
pentru că, noi chiar dacă nu suntem părinți perfecți,
vrem să fim cei mai buni părinți ai copiilor noștri,
și vă mulțumesc că vă lăsați copiii să se joace cu Gașca Zurli.
Și vă rog, vă rog din toată inima...
Să aveți grijă,
pentru că pe Tura Vura am eliminat-o noi.
Însă de celelalte pericole din trafic, pe copiii voștri,
doar voi puteți să-i scăpați.
Nu vă grăbiți. Nimic nu e mai important decât viața lor.
Puneți-le centura înainte de a pleca,
lăsați telefonul deoparte cât conduceți,
și aveți grijă de copiii voștri mai mult decât orice pe lumea asta.
Țineți minte, dragi părinți: viața este cea mai importantă misiune.
Și acum, domnule Președinte,
dați-mi voie să vă prezint adevăratul erou al acestei zile.
Pentru că el este cel care a fost curajos
și care a rezistat,
și care a avut încredere că noi vom merge să-l salvăm.
În aplauzele voastre, Zebra Toni!
Bună, Toni!
Bravo, Toni! Bravo!
Ai fost foarte curajos. Bravo!
Fără tine n-am fi reușit.
Domnule Președinte, și acum, și acum, vă țineți de promisiunea aia?
Dacă am promis, am promis.
Super. Să vă arăt cum se joacă. Țineți asta puțin. Este foarte simplu.
Dle Președinte, e adevărat că veți vopsi Palatul Prezidențial în roz?
Da, cu sclipici.
Este adevărat că veți purta cornete la următoarea ședință?
Mi-a promis solemn.
Dle Președinte, este adevărat că toată lumea va primi pupic de noapte bună?
Tot ce pot să vă spun în acest moment, este...
pupici cu sclipici, dragii mei.
Pupici cu sclipici!
Cine vrea să vină aici Dau o mie de pupici!
Scuze!
Cine vrea să vină aici Dau o mie de pupici!
Pupici.
Am o căsuță mică, așa și-așa
Și fumul se ridică, așa și-așa
Eu bat la ușa casei, așa și-așa
Și lustruiesc pantofii, așa și-așa
Țineți pasul, accelerăm!
Atențiune!
Accelerăm!
Am o căsuță mică, așa și-așa
Și fumul se ridică, așa și-așa
Eu bat la ușa casei, așa și-așa
Și lustruiesc pantofii, așa și-așa