Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KA KUĆI PLIVAJUĆI
Vrlo si tih, Džozefe.
Kako si leteo? -Odlično!
Hvala što ste došli po mene. Žao mi je što ste toliko čekali.
Ne, samo je Vito morao da čeka u kolima.
Hvala ti, Vito!
Nema na čemu.
Nemoj da te zavara njena ljubaznost.
Kako si ti?
Dobro.
Sigurno?
Koliko si dugo bila kod kuće?
Nedelju dana.
Ne predugo. -Uglavnom sam spavala.
Je li ovog puta bilo teško? -Nije.
Ništa više nego inače.
Ovde tako drugačije miriše! Kao mošus.
Ne, to ti je Vitov kozmetički vosak.
Krema "Bam-bam".
Pričao nam je. Brazilska krema.
U njoj ima pet puta više kofeina nego u kafi.
Zanimljivo! I meni bi trebao kofeinski bam-bam.
I meni. Stalno.
Kako funkcioniše? -Namažeš je.
Ulje steže molekule kože i tako je zateže.
Kao kožu na bubnju? -Da.
Blizu smo.
Sigurno si umorna.
Možemo da se izležavamo pored bazena.
Šuma je puna medveda.
Kad je ovako suvo,
silaze s planine i piju iz bazena.
Nisam znala da imate medvede. -Doveli su ih Turci sa Urala.
Dok nije probijen put, živeli su u planinama.
Prošle nedelje su
jednom psu odgrizli uvo.
Evo nas.
Ružičasta?
Džo misli da je to terakota, ali znaš već...
Zdravo! -Zdravo!
Zdravo!
Nedostajala si mi! -U bazenu je neka žena.
Ko je ovo, dovraga?
Medved, Džo?
Zdravo.
Čekam Vita. Vrata su bila otvorena.
Vito, neko te traži!
Koja vrata?
Ne ljutite se što sam ušla u bazen? Bilo je vruće.
U redu je.
Mislili smo da si medved.
Zdravo!
Kako se zoveš? -Nina.
Sviđa mi se tvoja kosa.
Misliš da izgledam kao medved?
Ne. -Odakle si?
Odavde, ponekad. -Ponekad?
Šta ti to znači?
Pričekaću kod ulaznih vrata.
Šta je to?
Moje biljke.
Ja sam botaničarka.
U botanici ima dobrih, neobičnih reči.
Vito! Došla ti je prijateljica. -Mislio sam da ćemo se ranije vratiti.
Mi smo krivi. Lorin let je kasnio.
Ovo je moja prijateljica Kiti.
Ja sam Izabel.
Drago mi je.
Naći ću joj smeštaj.
Gde? -Blizu plaže.
Pa ostani ovde!
Imamo kućicu u bašti
s izlazom na plažu. Imaš slobodu kretanja.
Sigurno? -Da.
Ne želim da smetam. -Ne smetaš.
Džozef obožava da priča o biljkama,
a Nini smo već dosadni.
Dobro.
Nina!
Odvedi je do kućice!
Hvala, Nina.
Šta to izvodiš?
Vito je poznaje.
Mogao si da odbiješ, Džozefe.
Lora, da te provedem...
Soba je baš slatka.
Kul.
Ovo? Uzmi!
Lepo će ti stajati. -Stvarno?
Mama ti je fina.
Nije uvek. -Ona je ratna reporterka, je li?
Kako znaš?
Roditelji su ti slavni.
Svi misle da radi nešto posebno,
ali ona samo obilazi razne zemlje i gleda kako se ljudi ubijaju.
To ti smeta?
Ranije jeste.
Uvek je besna kad se vrati.
Dakle, ipak ti je stalo.
Nije.
Gde je poslednji put bila?
U Sudanu.
A tvoj tata?
Tata nikad nigde ne ide.
Samo se po ceo dan zaključa u radnu sobu. -Piše?
Kaže da više ne piše.
Zašto?
Ne želi o tome da razgovara.
Pesnik bez reči.
Da.
Ko se brine o tebi? -Imali smo podstanarku, Martu.
Bila je dobra, ali posvađali su se, pa je otišla.
I mama i tata su vrlo čudni.
Ne znaju ni da kuvaju ni da voze.
Tata je vozio, ali sad na odmoru uvek imamo vozača.
Prilično čudno.
Nije čudno ako neko ne vozi.
Blamiraju me.
Koliko imaš godina?
Petnaest.
Da li voliš devojke ili dečake?
Dečake, valjda.
Da li bi htela da imaš dečka?
Miriše na paškanat. Šta je to?
Korenje.
Skupljam korenje. Može da razmišlja i rešava probleme.
Hoćeš li da mi pokažeš sobu svojih roditelja? -Hoću.
To su tatine knjige.
Trebalo bi da sastavlja zbirku svojih pesama.
Ali mislim da ih još nije pročitao.
Uzmi njega.
Bio je veoma zgodan.
Iz Bosne.
Je li otišao vrlo mlad?
On o tome ne govori.
Da li bi se ljutio da je uzmem?
Sigurno.
Ideš li na plažu?
Ne još.
Hajdemo sutra!
Pokazaću ti stene gde su momci!
Servirani momci!
Ponela sam jednu tvoju knjigu.
Pročitala sam tekst s korica. Nina je rekla da smem.
Da pročitaš korice ili da je uzmeš?
Da pročitam tvoje pesme.
Napisao si ih da se čitaju, zar ne?
Teško da ćeš u njoj naći išta korisno.
Gde je mama?
Izabel voli da je nezavisna uveče.
Što znači da nikad nije ovde, čak i kad imamo goste.
Dušo, tvoja mama...
Svako veče ide u neki perverzni seks-klub.
Mami treba mir.
Vratila se pre samo nekoliko nedelja.
Bez ljudi kao što je ona
mi ništa o svetu ne bismo znali.
I znaš da ne ide u seks-klub.
Lora je u pravu.
Tvoja mama je veoma hrabra.
Gde si ti rođena, Kiti?
Ne sećam se svog rođenja. A ti?
Ali bar znam gde sam rođena.
Moja majka je bila reka. Zato smo se uvek kretali.
Zanimljivo.
Ti si iz Bosne.
Sigurno si imao teško detinjstvo.
A ti si iz Pariza?
Tamo živim.
Lora je šef katedre na Sorboni.
Samo zamenik. Ništa posebno.
Književnost?
Istorija. -Antika?
Savremena.
Istorija savremenog zapadnog društva.
Vi se već dugo poznajete?
Lora je Izabel i meni bila prva profesorka.
Davno je to bilo, dok je Džo još bio
mlada književna nada.
Ne tako davno.
"Uzmi ga. U letu.
Uzmi ga i misli na njega.
Mi i misli na njega.
S njim u mislima s njim.
S njim i s mislima
s misli u misli s njim."
Kiti kaže da korenje razmišlja. -Za krompir sumnjam.
I bez mozga rešava probleme.
Zato je zanimljivo.
Ovde su nekad monasi gajili lekovito bilje.
Možemo sutra da odemo tamo. Nije daleko.
Razumeš se u korenje.
To je etimologija.
Da li voliš poeziju, Kiti? -Ne znam mnogo o njoj.
Hvala što ste me ugostili.
Ne zahvaljuj meni nego Izabel.
Ona te je pozvala.
Vrlo je srdačna.
Mama!
Da, mama.
Je li neko za još salate?
I ja sam tvoja gošća, jebote!
Sve u redu?
Drhtiš.
Dođi.
Čekaj...
Sedi.
Zdravo.
Uopšte nisi spavala, je li?
Jesi li čula ptice?
Nikad ih nisam čula tako rano.
Jesi li dobro?
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Jesi li dobro spavala?
Jesam.
Ali pitam se je li ona dobro.
Mislim da jeste.
Ne znam. Noćas sam se probudila.
Htela sam da popijem vode.
Videla sam je kako se muva okolo.
Meni nije delovala dobro.
Jesi li otkrila zašto ima tolike biljke?
Mislim da je vegetarijanac.
Znam da se ljutiš što sam joj ponudila da ostane.
Ne ljutim se.
Samo se brinem.
Zbog čega?
Zbog tebe.
Zbog toga šta sebi radiš.
Šta pokušavaš da uradiš svom braku.
Lepa je i neobična.
Ponudila si joj da živi u tvojoj bašti,
da se šeta gola.
Znaš kakav je Džo.
Samo što si se rešila one Argentinke... -Marte.
Da. -Džo je se rešio.
Samo...
Vidim koliko te to boli.
Sećaš se kad si se vratila iz Jerusalima
i zatekla onu ženu... kako se zvala?
Lora!
Da napravim spisak svih žena s kojima je Džo spavao?
Samo ne razumem zašto baš moraš nešto da mu guraš...
... pod nos.
Džo može da odluči sam.
Odgovoran je samom sebi.
Oko toga smo se složili.
Aha.
Je li sve u redu?
Samo...
Uopšte nismo razgovarale otkako si se vratila.
Pa, znala sam da ćemo se videti...
Sad mi je...
... mnogo teže.
Znam.
Pročitala sam onaj tvoj članak o ženama koje su...
Ma ne!
Nije to.
To je sve isto. Patnja i brutalnost se ne menjaju.
Sve mi je teže da se vratim kući.
Kad...
Kad se vratim kući, još sam usamljenija.
Znaš?
Kad sam tamo...
Mislim, da, opasno je, ponekad i zastrašujuće,
ali ja se osećam sigurno.
A kad sam ovde...
Ili...
Stojim pred Nininom školom i gledam druge roditelje...
Uopšte...
Ničeg nema, nema empatije.
Svako samo na sebe misli i...
Ne mogu da podnesem tu sebičnost.
U redu je. Samo se nešto...
... promenilo. Ne umem da budem ovde.
Ali nije stvar u tebi.
Izvini, neću više...
... biti toliko opsednuta sobom.
Podseća me na žvakaću gumu.
Nedostajala si mi.
Samo se nadam da znaš šta radiš.
Dobro jutro.
Zdravo.
-Dobro jutro.
Šta je Vito hteo?
Pita kako je Kiti.
I šta si mu rekao?
Rekao sam mu...
... da mi se mnogo sviđa njegov šorts.
Koliko je dugo poznaje? -Nisam pitao.
Ne verujem joj. -A ti nisi smotana motka? -Motka?
Iseci ovo.
Jeste li videli moje penkalo?
Izgleda da ispod sudopere imamo pacova.
Vito će doneti zamku.
Možda ti je pacov odneo penkalo.
Znaš da pacovi ne pišu ni za kurac.
Hoćeš li ti opet početi da pišeš neki kurac?
Ne znam. Verovatno.
Iseci ovo, molim te.
Imamo li neki cilj?
Mislila sam da voliš da se gubiš.
Zašto si prestao da pišeš?
"Ona mi stoji na kapcima
i kosa joj je u mojoj.
Ona ima oblik mojih ruku i boju mojih očiju.
Obavija je moja senka kao nebo kamen."
Je li to o Izabel?
Ili o nekoj drugoj ženi?
Izgubila se?
Ne, ona uvek zna gde ide.
Jesi li siguran?
Ne.
Kod Izabel nikad nisam siguran.
Zato sam se i zaljubio u nju.
Vito ovamo ponekad dovodi devojke.
Zato znaš za ovo mesto?
Mene svugde vucaraju.
Vucaraju?
Hoćeš da vidiš moje ožiljke?
Conium maculatum.
Kukuta. Znam šta je to, Sokrate.
Vinkamin.
Sena.
Gorsko... -Velebilje.
Sve je otrovno.
Hydra lerna.
Ako joj odsečeš glavu,
izrastu dve nove.
Bum!
Sokrat se bojao zmija.
Sokrat je bio kreten.
Zašto si došao ovamo sa mnom?
Sviđa mi se tvoja žena.
Izabel igra igrice.
A ti?
Da li se uopšte sećaš roditelja?
Ostavili su te u šumi.
Je li te bilo strah?
Sećaš li se?
Zašto bih hteo da se sećam?
Pročitala sam pesme.
Pesme žele da se sećaju.
Zašto si bila u našem bazenu?
Bilo je vruće.
Ne.
Ne. Po šta si došla?
Po tebe.
Ja te ne želim.
To nije istina.
Mene ne možeš lagati, Džozefe.
Zašto jedeš otrovne biljke?
Za tebe.
Zdravo. -Zdravo, Nina.
Hoćemo li na plažu? -Idemo.
Kako si došla ovamo?
Vito me je povezao.
Baš je zlatan. -Nije, ljubavi.
Čuvaj se, Sokrate! U travi ima zmija.
Odjebite, zmije!
Mene ne možeš lagati, Džozefe.
"Ponilend! Ponilend!
Ponilend!
Ponilend!"
Izabel!
Jesi li našla Vitovu kuću?
Šta?
Jesi li saznala odakle poznaje Kiti?
Šta to radiš?
Vlasnici žele da izbušim rupu. -Zašto?
Ne znam. Žele da postavim stepenice.
Sigurno vam Kiti ne smeta?
Mogu da joj nađem drugi smeštaj. -Ne, u redu je.
Sviđa nam se.
Želite da vas vozim ako večeras izlazite?
Volim da pešačim.
Znate, noću oko plaže nije baš sigurno.
Znam. U redu je.
"Ona ima oblik mojih ruku
i boju mojih očiju."
Ja nisam stvarna.
To ti je kao da prelaziš put zatvorenih očiju.
Prosto moraš da hodaš.
Nisam čula da si se vratio.
Gde si bio?
Šta je?
Ne znam.
Ne znaš?
Zapravo se ne sećam.
Malo mi je muka.
Sećaš li se da si išao u voćnjak?
Pa... -Sa Kiti?
Nije to zapravo voćnjak.
Čita moje pesme.
Mnogi čitaju tvoje pesme, ljubavi. -Ne tako.
Pitala je za moje roditelje.
Šta si joj rekao?
Da se ne sećam.
A da li se sećaš?
Popij vode.
Možda si dobio sunčanicu.
Koliko ste dugo tamo bili?
Gde je Nina?
Htela je da idu na plažu.
Reći ću Vitu da joj nađe drugi smeštaj.
Znati nije isto što i sećati se, ljubavi.
"Bila si s mojim prijateljem?
Bila si s mojim prijateljem?
Idem kući.
Da li želite čorbu?
Otišao je kući.
Da li želiš malo mog sendviča?
Gde je on?
Šta ste jeli?
Žbun se zapalio.
Otišao je kući.
Napisao je pismo roditeljima."
Posmatrala sam te, Džozefe.
Uplašio si me.
Zar ti nikad ne spavaš? -Tebe sam čekala.
Jesi li sad bolje?
Ne brini se za Ninu. -Gde je?
Vratiće se.
Šta želiš od mene?
Ti si poslao po mene, Jusufe.
Ne zovem se tako.
Kad su te roditelji ostavili...
Jesi li se mnogo uplašio?
Ne mogu da pomerim ruku!
Izabel!
Jesi li videla Ninu? -Nisam jutros.
Nije u svojoj sobi. Ne mogu da je nađem.
Sinoć sam je čula kad se vratila.
Ne mogu da je nađem.
Našla sam te.
Sinoć je dobila menstruaciju.
Došla je kod mene.
Jesi li dobro, ljubavi?
Doneću ti nešto iz apoteke u gradu.
Ne želim je ovde. Želim da smesta ode.
Zašto? -Zato što mi se ne sviđa.
Zašto ti se ne sviđa?
Ne želim da igram tu igru, Izabel.
Ja se ne igram.
Ako želiš da je se rešiš, moraš da objasniš zašto.
Nisam spavao s njom.
Da li bi želeo?
Ne.
Ne bih.
Obično je to razlog kad nekog želiš da se rešiš.
Dobro.
Ozbiljna sam, ljubavi!
Moraš da mi kažeš zašto želiš da ode.
Plaši me.
Nina je se ne boji. -Nina je dete. -Pitam se ko je ovde dete!
Kad si ranije to radio...
Blamirao si me, ali se nikad nisi nekog bojao.
Nije reč o drugima. -Ne! O tebi je.
Moraš da shvatiš čega se bojiš.
Ne znam.
Možda bi saznao kad bi opet nešto napisao.
Ništa ne osećam.
Ako ništa ne osećaš...
Onda sve te knjige ništa ne znače!
Da.
Nešto ipak osećaš.
Onda ne želim.
Moraš da se pomeriš s mesta, Džozefe.
Ne možeš da se vratiš.
Tamo ničeg nema.
Ako Kiti ode, odlazim i ja.
On uvek nešto radi.
Jesi li dobro?
Da li želiš da odem?
Znaš, ne moraš da se popneš kroz prozor samo zato što je otvoren.
Poštedi me tih jebenih metafora, Lora!
"Ponilend! Ponilend!
Ponilend!"
Kako se zoveš?
Markos.
Povedi me sa sobom, Markose!
Šta?
Povedi me sa sobom!
Nikud ne idem.
Kako se ti zoveš?
Izabel.
Zdravo, Izabel.
Zdravo, Markose.
Ne znam šta ga je spopalo.
Mislim da nije slomljen.
Pridrži malo ovo.
Tako.
Baš tako.
Da.
Šta radimo?
Mislio sam da želiš u ribolov.
Zašto si tako čudan?
Znaš,
ne možeš me više samo odvesti.
Nisam više dete.
Dobro.
Nije dobro.
Pazi, ovde su rupe.
U dupe!
Zašto si udario Vita?
Ne možeš tako da napadaš ljude.
Uvek nešto prčka. -To mu je posao.
Nije. Bar ne dok smo mi ovde.
Znaš, nikad nisam videla da si nekog udario.
Stvarno sam se uplašila.
Samo sam...
Hteo sam da prestane.
Šta da prestane?
Izvini. U redu?
Još uvek nije u redu, tata.
Dođi, sedi.
Da li se dobro osećaš kad si sama?
Opet si čudan, jebote.
Ti i mama mislite da ja ništa ne znam,
ali jutros smo vas svi čuli kako se svađate.
Uvek te jebene svađe kad se ona vrati. Tako da, ne...
Nije me strah da ostanem sama.
Znaš da te mnogo volim, je li?
Ne možeš da kažeš nešto lepo i očekuješ da se odljutim.
Ne ide to tako.
Znam.
Ali volim te.
Mnogo. Važno je da to znaš.
Volim te na svaki mogući način.
Čudan si, jebote!
Čekaj ovde!
Vidi šta smo našli!
Našu ribu. Ulovili smo je sa stena.
Lep stvor.
Tata uvek nađe nešto mnogo ružno.
Nazvaćemo ga Neštović.
Smem li da je vidim?
To je morski puž.
Mužjak.
To se vidi po ove dve tačke pored usta.
Dođu do stena da se pare, a onda se vrate u more.
Najverovatnije neće preživeti.
Nina!
Uskoro te vodim na jahanje, ljubavi.
Zdravo, Izabel. -Zdravo.
Zdravo, Džozefe.
Šta je to? -Naš Neštović.
A šta ćete s njim?
Imaćemo ga. -Zašto? -Ne, vratiću ga.
Mislila sam da će nam ostati. -Kiti je u pravu. Treba da ide kući.
Ideš li i ti na jahanje? -Može.
Polako!
Edi!
Ovaj konj se zove Edip.
Zato što nije mogao da ostavi majku. -Jadan mali Edip.
Mama, ovde ne sme da se puši!
Ovo je Edip.
Niži je nego što sam mislila.
Nisi mogao da ostaviš mamu?
Voliš svoju mamu?
Jedan, dva, tri...
Sjajno. Pomeri se još napred.
Moraš čvrsto da držiš uzde, inače će stati i pokušati da pase.
Neću da pase.
Ovde ima otrovnih biljaka.
Dobro?
Može? Edi!
Hvala.
Izvini što sam te udario. Mogao si da mi uzvratiš.
To mi nije posao.
Ovde.
Ovde? -Da, tamo.
Dobro.
Kukuta.
Mandragora.
Velebilje.
Zašto ga ovde toliko ima?
Monasi su ga koristili za lečenje.
Kad su oni otišli, proširilo se svuda.
Ubijalo je životinje dok nisu postale otporne.
Onda je ubijalo ljude koji bi jeli te životinje.
Jesi li ti otporna?
Kad sam bila mlađa, počela sam da ga jedem u malim količinama.
Drhtiš.
Da.
Ponekad, kad ga mnogo pojedem.
Pa ti si onda... -Otrovna, da.
Ako me pojede medved...
Da li ovde stvarno ima medveda?
Mnogo.
Džozef to sve vreme zna.
Kad se Nina rodila, mislila sam da je mrtva.
Pitala sam babicu zašto mi daje mrtvu bebu.
To je navodno česta pojava.
Nisam želela dete.
Uvek smo se šalili
da je Nina njegova.
To zapravo i nije šala.
Još ga voliš.
Mnogo.
Ali...
Više nikako ne mogu da mu pomognem.
I on to zna.
Dugo si ga čvrsto držala.
A i povredila.
Ostavljala sam ga mnogo puta.
Mislila sam...
Ali to sad više nije važno.
Vreme je da odeš.
Zbogom.
Zbogom, Izabel.
Hvala ti.
Do vraga!
Pusti me da izađem. -Uskoro stižemo. -Stani!
Ali... -Pusti me da izađem, Vito! Ovde stani!
Zaustavi auto! Stani, Vito!
O, jebote!
Dobro sam. Idi!
Odlazi!
Jebote!
Mama, šta to radiš, jebote?
Hajde, Nina, sjaši! Smesta!
Dobar dan.
I mislile smo da si ovde.
Šta to izvodiš?
Ne želim da odeš.
Gde je Kiti? -Ona sad nije važna.
Opasna je.
Sve je to opasno.
Zvaću policiju! -Nećete.
Ne možete konja uvesti u restoran!
Ako ih pozovete, nedeljama ćete biti zatvoreni. -Izvedite ga! -To hoćete?
Restoran je za ljude. -Konj je unutra. -To je za ljude!
Ne, nego za ljude i za konja! -Dobro, vratiću se.
Uspele smo!
Mnogo si lep, Vito. Vodi konja da ne pojede ono dete.
Ti i Nina ga vratite u staju. -Dobro.
Šta to radiš?
Molim jedan viski sa sodom. -Morate da platite štetu.
Nema štete. -Ima! -Nema.
Ali platiću hranu koju je pojeo.
I mogu li da dobijem viski sa sodom?
Nekad me plašiš, znaš?
Džo već dugo zna.
Šta zna?
Sve.
Zdravo, Džozefe.
Čekao sam te.
Da li se sada sećaš?
Da.
Roditelji su te ostavili u šumi.
Sećam se da smo otišli u šumu iza naše kuće.
I...
Mnogo dugo smo hodali.
Noge su me bolele,
ali otac je rekao da moramo dalje.
Došli smo do nekog nepoznatog mesta.
Seo sam pod drvo.
Otac je rekao da tu pričekam.
I...
Gledao sam ih kako odlaze.
Mislio sam da će se vratiti.
Nisu.
Mnogo dugo sam čekao.
Pao je mrak.
I sećam se...
Bilo mi je toplo,
iako sam se celog dana smrzavao.
Mislio sam da se zemlja okrenula naopačke.
Mnogo sam se plašio.
Ali više ne.
Nije trebalo da me ostave.
Trebalo je da idem s njima.
Ma šta bilo.
Tako bi bilo bolje.
Umrli su bez mene.
Je li te još strah?
Nije.
Više nemam čega da se bojim.
Zašto?
Hoćeš li ti da se brineš o meni?
Hoću.
Volim te, Izabel.
I ja tebe volim.
Drago mi je što si se vratila po mene.
Da li znaš ko sam ja?
Znam.
Očekivao sam te, ali mislio sam da ćeš drugačije izgledati.
To svi misle.
Jesi li već dugo sa mnom?
Od početka.
Zašto te nisam ranije video?
Nisi me prepoznao.
A zašto sada?
Sada?
Nikad nema razloga.
Hoćeš li mi se opirati?
Neću.
Više ne želim da se borim.
Šta to radiš?
Koliko je sati?
Mama, šta se događa?
Je l' se Kiti vratila?
Ne znam.
Kiti!
Ne!
Vito!
Izvuci ga!
Probudi se! -Ljubavi!
Ne! -Vito!
Probudi se!
Ne!
Probudi se!
Džo!
Probudi se!
Džo!
MEDIATRANSLATIONS