Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hyvät naiset ja herrat, Taylor Tomlinson!
Miten menee, DC?
Olipa se typerää.
Nousin lattian läpi niin kuin olisin yksi Jonas Brothersin veljistä.
Se oli typerää, ja se oli minun ideani!
Minua nolotti, että olin ajatellut sitä,
mutta sitä ei voinut enää muuttaa, kun tulimme,
koska miehet, joilla on töitä, olivat rakentaneet sen.
Ja he käyttivät sitä erittäin hyvin.
Minä sanoin: "Voimme varmaan antaa sen olla, eikö?"
He sanoivat: "Tämä vei viikon elämästämme, joten..."
"Tiedän, että se oli typerää. Kiitos, että olitte mieliksi."
Mitä kuuluu, DC? Kiitos kovasti, että tulitte.
Minun pitää olla rehellinen. Urallani menee hyvin.
Nyt on isoimman kiertueeni viimeinen ilta. Tämä on kolmas Netflix-komediaspesiaalini.
Ja äskettäin joku käytti nimeäni ja kuviani treffisovelluksessa.
Se olin minä.
Koin eron ja latasin treffisovelluksen.
Naimisissa olevien ystävieni käskystä.
Jos olet sinkku, naimisissa olevat ystäväsi eivät halua onneasi.
He haluavat sinut sovelluksiin,
koska ne näyttävät hauskoilta, eivätkä he voi käyttää niitä.
He haluavat seisoa takanasi kuin pelihallissa lapsi,
jolla ei ole jumalauta yhtään kolikoita.
Taistelet hengestäsi ja he sanovat:
"Vasen, oikea!" Kysyt: "Haluatko pelata?"
Vastaus: "Enemmän kuin mitään muuta."
"Mutta minulla on ennätys, joten se ei olisi reilua."
Kukaan ei halua lisää naimisissa olevia ystäviä.
Anteeksi, jos olette aviossa. Istutte edessä, koska kahden tulot.
Kukaan ei halua lisää naimisissa olevia ystäviä.
Elämänpäivityksenne ovat tylsiä. Kenellä on hauskoja päivityksiä?
Sinkkuystävilläsi. Teemme virheitä. Yleensä virhe on nimeltään Trevor.
Oletteko kysyneet varatuilta ystäviltänne: “Mitä teitte viikonloppuna?”
"En tiedä. Heräsin taas sielunkumppanini vierestä."
Kun sinkkuystävältä kysyy samaa, vastaus on: "Heräsin matalassa haudassa!"
"Miksi ylpeilet sillä? Harrastitko seksiä?"
"Miksi muuten olisimme kaivaneet sen?"
Onko teillä sinkkuystävää, joka on omasta mielestään seksikäs, mutta aina vaarassa?
Aina kun hän kertoo deittailutarinan, sanotte: "Voi luoja, okei."
"Emme tuomitse, mutta jakaisitko sijaintisi kanssamme toistaiseksi?"
Minulla on sellainen ystävä. Joka viikko hän kertoo tosi pelottavia tarinoita.
"Oli kuumat treffit. Pussailin yhden tyypin kanssa baarissa.
Hän sanoi: 'Näytän jotain', ja veti minut takakujalle.
Hän veti esiin valtavan aseen. Osoitti ja sanoi: 'Puhelin, avaimet ja lompakko.'
Sanoin: 'Kokeilen kerran mitä vain.'
Hän löi minua päähän. Heräsin puolen tunnin päästä lätäköstä.
Liftasin kotiin. Voi taivas, olen niin Samantha."
Sanoimme: "Meistä tuntuu, että sinut on ryöstetty."
Hän kysyi: "Ryöstettykö? Olet kaino.
Hän soittaa. Hänellä on puhelimeni. Saatte tavata. Hän salpasi hengitykseni."
Me siihen: "Hän hakkasi sinusta ilmat pihalle."
Ystävät puhuvat tyhmiä, kun eroaa. Yrittävät vain auttaa.
"No, mikset vain tapaile itseäsi?"
"Koska käskit minua olemaan vakiintumatta. Mitä?
Saan paremman kuin minä."
"Miksi et voi olla sinkku vuotta?"
"Miksi et voi kävellä ilman kuulokkeita? Koska ajattelet kuolemaa koko ajan."
Viimeisin eroni oli erilainen. Se oli eka eroni Netflixiin pääsyni jälkeen.
Ennen kuin olin Netflixissä, ystäväni tarjosivat tukeaan.
"Olemme pahoillamme. Se paranee."
Sitten pääsin Netflixiin ja erosin.
Ja kaikki ystäväni sanoivat: "No...
"Sinulla on unelmatyö, joten..." Ystäväni katsoivat surullisia kasvojani.
"Et voi saada kaikkea, narttu." He kaikki!
Olin loukkaantunut. Tuumin sitä ja sanoin: "Arvatkaa mitä."
"Kukaan ei halua kenenkään saavan kaikkea."
Siksi Marilyn Monroe -dokumentteja tehdään. Sanovat: "Hän oli surullinen."
Ja me: "Niin hän tosiaan oli." Kukaan ei halua, että kenelläkään on kaikkea.
Jos on sielunkumppani, ei saa saada unelmatyötä.
Jos on unelmatyö, ei saa olla rakastunut.
Jos on unelmatyö ja sielunkumppani,
vanhempien on parempi olla eronneita.
Olisipa mieluummin orpo.
Kaikkea ei saa saada. En lapsena uskonut, että voisi.
Luulin, että pitää olla seksikäs tai hyvä persoona.
Minusta elämä oli reilua. Sen avulla selvisin vuosista rumana lapsena.
"Ei haittaa, etten ole symmetrisempi. Persoonani on upea,
ja se paljastuu ihan koska tahansa.
Se tulee kuukautisteni ja Tylypahka-kirjeeni myötä."
Pääsin kuudennelle luokalle,
kun tapasin ystäväni Kristan: nätin, fiksun ja kivan.
Ja silloin lakkasin uskomasta Jumalaan.
Monet ystävät sanoivat jotain samanlaista eroni jälkeen,
joten aloin tuntea syyllisyyttä, koska tämä todella on unelmatyöni.
Ajatella, että kuvaan kolmatta Netflix-spesiaaliani. Uskomatonta.
Olen ollut niin onnekas urallani. Ja mitä enemmän ajattelin sitä,
aloin tuumia: "Kenelläkään ei onnistu kaikki.
Sinua on siunattu. Ole kiitollinen siitä, mitä sinulla on. Keskity siihen.
Kukaan ei saa kaikkea."
Sitten näin Hugh Jackmanin elävänä. Ajattelin: "Kai sitä voi saada kaiken.
Mutta mitään ei enää ole, koska Jumala antoi kaiken Hugh'lle."
Hugh Jackman on täydellinen ihmismies.
Hänen näkemisensä oli uskonnollinen kokemus. Se muutti minua.
Ihan kuin olisi nähnyt Grand Canyonin. Kaikkien pitäisi nähdä se eläessään.
Hän on maailman ihme. Ihan kuin Niagaran putoukset. Sopii koko perheelle.
Sitä vähän kostuu, mutta se on hauskaa. Se oli...
Tapahtui näin.
Noin puolitoista vuotta sitten olimme New Yorkissa kiertueella.
Esitysten välillä oli vapaailta. Niinpä minä,
kaverini Dustin, hänen vaimonsa Melissa ja muutama muu iloinen ystävä -
menimme katsomaan The Music Mania Broadwaylla, pääosassa Hugh Jackman.
Oliko esitys hyvä? En tiedä.
Mutta Hugh Jackman oli siinä koko ajan. Esityksen nimi olisi pitänyt olla:
"Hugh Jackman on paikalla. Kuka haluaa nähdä hänet?"
Esitys oli hieno.
Lopuksi näyttelijät tulivat kumartamaan.
Yksi näyttelijöistä sanoi: "Tulitte erityiseen aikaan,
koska me keräämme Broadway Cares -järjestölle.
Tänään Hugh signeeraa käsineet, joita hän käytti esityksessä.
Huutokauppaamme ne eniten tarjoavalle."
Katsoin ystäviäni ja sanoin: "Tuota...
Minulla on rahaa."
He kysyivät: "Tähänkö aiot käyttää Netflix-rahat?"
Ja minä siihen: "No, minulla ei ole perhettä."
"Ketään muita ei ole, ja minulla on jo ollut hammasraudat."
"Ellen saa kaikkea, otan ne käsineet."
Luulin, että se olisi hauska vitsi.
Koska jos pääsee tv:seen, kaikki kysyvät:
"Mihin käytit rahat? Ostitko takin? Auton?"
Mietin: "Olisipa hauskaa, jos tv-urani eka iso ostokseni -
olisi Wolverinen hikiset käsineet?
Olenko minä mies?" Tyhmää.
Huutokauppa alkoi ja pärjäsin hyvin.
Ei ole menetettävää eikä ketään, jonka vuoksi elää.
Kisa on minun ja kahden muun tarjoajan välinen.
Minä, vanhempi nainen edessä ja, ihan totta,
Jake State Farm -vakuutusyhtiöstä.
Se on totta, ja epäröin kertoa sitä,
koska se saa tarinan kuulostamaan näkemältäni unelta.
Unessa yritän saada Hugh'n käsineet. Jake State Farmista luulee saavansa ne.
"Älä yritä, mainospoika. Minun!"
Sitten Flo Progressive-vakuutuksista ratsastaa paikalle.
Mutta kuka tuo on? Toni Tiikeri keulii prätkällään.
Käteistarjouksia.
Tonia ei voi voittaa. Perintörahaa.
Minä, se nainen ja Jake.
Jake saattoi huomata,
että minä ja se nainen tarvitsimme voittoa enemmän kuin hän.
Kuten hyvä naapuri, State Farm perääntyi.
Jep.
Minä ja se nainen olemme vastakkain. Pallottelemme edestakaisin.
Taisin pökertyä, koska kun heräsin,
olimme luvussa, jota en ole suostunut maksamaan yliopistomaksujen jälkeen.
Kuten yliopistossa, ajattelin: "Tämä on hullua. En selviä loppuun."
He ovat juuri sanomassa: "Myyty edessä olevalle naiselle",
kun Hugh Jackman astuu sisään, pysäyttää huutokaupanpitäjän ja sanoo:
"Ennen huutokaupan päättymistä minun on sanottava,
että olen liikuttunut illan yleisön anteliaisuudesta.
Tiedättehän... Minulla on kaksi hanskaa.
Jos signeeraisin molemmat, sopisivatko -
nämä kaksi naista tarjoavansa saman verran?"
Hän katsoi suoraan minua.
En ole koskaan maksanut seksistä,
mutta maksoin 7 000 dollaria katsekontaktista Hugh Jackmanin kanssa.
Kiitos, että taputatte. Se oli kallis vitsi.
He sanovat: "Sen voi vähentää veroista." Minä: "Minä pidän siitä huolen."
Olisinpa puhunut hyväntekeväisyydestä. Mutta totuus on, että unohdin sen.
Silloinkin tuskin kuuntelin. Puhuin käsineelle.
"Hugh'n sormet olivat sisälläsi. Miltä tuntui?"
"Yllättävän lempeä." "Tiesin sen."
Pidän jutusta, koska erotan kirkossa kasvaneen -
siitä, kuka alkaa nauraa kohdassa: "Minulla on kaksi."
Sanotaan: "Luen Raamattua. Tiedän, kun lapsi ollaan leikkaamassa kahtia."
Treffisovellus ei sovi minulle. En pysty siihen.
Käyttääkö teistä joku niitä?
Onko ketään, joka ei ole käyttänyt treffisovellusta?
En välitä siitä. Pitikin kysyä.
Noiden äänten omahyväisyys. Vihasin joka sekuntia.
Ellette ole käyttäneet, kerron, mitä se on.
Joka deittisovelluksen profiilissa on kuusi kuvaa,
ihan kuin kuudesta eri ihmisestä.
Sitten istut kahvilassa ja odotat häntä.
"Tule, kuva numero kolme."
Sitten hän tulee, ja sanot: "Pahus, hän on neljä."
Et voi lähteä. Pitää nyökkäillä ja hymyillä 45 minuuttia tietäen,
että sivuuttaa hänet myöhemmin.
Tuntuu karmealta, olet kuin Haley Joel Osment Kuudennessa aistissa.
"Hän ei vielä tiedä olevansa kuollut."
Treffailu on vaikeaa, etenkin treffisovellukset.
Treffisovellustreffit eivät ole sokkotreffit, vaan likinäköistreffit.
Ensitreffit ovat helpot. Ruokaa ja juomaa. Perusjuttu.
Sitten kuulet: "Oli kivaa. Tavataan uudelleen. Mitä tehdään?"
Vastaat: "Minulla ei ole harrastuksia tai kiinnostuksen kohteita.
Olen kuin trenssitakkiin piiloutunut pelästynyt opossumi -
esittämässä jotakuta, jonka näki kadulla kahdeksan vuotta sitten."
Sitten on mentävä kotiin ja nettiin kuin luuseri. "Treffi-ideoita, 2023."
Voisimme keilata.
"Miten keilaradat pysyvät auki?" Toisten treffien avulla.
Voisimme keilata tai pelata minigolfia. Onko "laser tag" oikea asia?
Teet samaa paskaa kuin kirkon nuorisoryhmät,
kun he yrittävät olla koskettamatta.
"Sido keilailukenkien nauhat. Omistaudut joko minulle tai Jeesukselle tänä iltana."
"Et voi sormettaa näitä reikiä. Sormeta noita. Valitse pallosi."
Olen introvertti, ja seurustelu on vaikeaa.
Ekstrovertit taas haluavat tutustua.
He tykkäävät siitä. Siksi satunnainen seksi sujuu paremmin.
Yhden yön juttu on jonkun tapaamista mahdollisimman kovasti.
En ole saanut satunnaista seksiä introverttinä.
En samaistu miespuolisiin koomikkoystäviini,
kun he puhuvat tien päällä -seksistä.
"Harrastin seksiä sen tytön kanssa. Kiinnostus lakkasi, kun sain."
"Minusta tuntuu samalta, kun käyn kakalla kirjakaupassa."
Eikö? "Sain, mitä tulin hakemaan. Voidaan lähteä."
He ovat hauskimpia ystäviäni.
Kuuntelen mieluusti niitä, jotka harrastavat satunnaista seksiä.
Ystäväni on Tinderissä. Kyselen hänen viikonlopustaan.
Hän sanoo: "Muistatko sen tyypin? Hän on hyvä puhumaan tuhmia, Taylor."
Kysyn: "Mikä on hyvää tuhmaa?"
Hän: "Pidän siitä, että minua sanotaan lutkaksi ja huoraksi."
Minä: "Jos tykkäät, kun sinua sanotaan lutkaksi ja huoraksi sängyssä,
vanhempasi rakastivat sinua tosi paljon."
Tuhma puhe on seksikästä, koska siinä kuulee ihan uusia juttuja.
Jos minua sanottaisiin huoraksi sängyssä, kysyisin: "Anteeksi, mitä?
Isäni kutsuu minua sillä nimellä.
Se on perheeni nimi. Jotain rajaa, hyvä herra.
Katso ympärillesi. Onko tämä seksiä vai kiitospäivää?
Tunnista tilanne.
Haluan kuulla uusia juttuja.
Haluan kuulla: "Hei, perustin sinulle yliopistorahaston.
Käsivartesi näyttävät liian ohuilta. Pidin Netflix-spesiaalistasi."
Minulla on isäongelmia. Työstän niitä terapiassa, en enää suhteissani.
Lähetin isälleni ja ex-poikaystävälleni yhteisen viestin:
"En tunne oloani nätiksi. Kenen vika se mielestämme on?
Keskustelkaa."
Tämä toimi paremmin kuin yleensä. Olen huolissani teistä.
Se on yleensä itselleni. Olemmeko kunnossa?
Pidän teistä todella. Olette upeita.
Eräs ekstroverttiystäväni haluaa kolmen kimppaa.
Olin hämmentynyt.
Hän kysyi: "Haluaisitko?" Minä: "No en."
En edes halua hengailla kahden ihmisen kanssa.
En ole lentokoneen keskipenkillä taistellut käsinojasta -
ja ajatellut: "Olisipa siistiä olla alasti."
Tuskin voisin tapailla ekstroverttiä enää. Tapailin kerran. Muutimme yhteen.
Ekalla viikolla hän sanoi: "Kutsutaanko vieraita?"
Sanoin: "Ellet halua olla kanssani, sano se.
Vieraitako? Miksi? Kävelemään kuolleen ruumiini ylikö?"
Jos ekstrovertti rakastaa introverttiä,
pitää ymmärtää, että vieraiden kutsuminen -
on kuin pyytäisi anaalia. Katsokaa, kun ilmeemme muuttuu.
"Olen pahoillani. Onko nyt syntymäpäiväsi?
Aika iso pyyntö tavallisena tiistaina."
Nyt asun yksin. Se on huikeaa.
Nukun keskellä sänkyä kuin poikakuningas. "Öitä, Joffrey."
Se on mahtavaa.
Syön kaiken ostamani ruoan. Joko minulle tai pilalle.
Se on valtaa, DC.
Jos vessa menee tukkoon, sitä ei tarvitse hoitaa heti.
Se on vapautta, DC.
Kun asuin miehen kanssa, ajattelin:
"Vessa, älä kerro, että olen ihmisnainen. Vie synkät salaisuuteni vesihautaan.
Muista meidän sopimuksemme."
Nyt sanon: "Luuserivessa. Sitä varten on kansia.
Haluatko nähdä taivaan? Tee työsi."
Alle 30-vuotiaana pelkäsin sinkkuna olemista. Ajatus kauhistutti.
Hyppäsin suhteesta toiseen, koska pelkäsin, että kuolen yksin.
Näin vanhempana tuumin: "En kuole yksin."
En mene yksin vaeltamaan.
Joku on kanssani, kun kuolen.
Lääkäri, murhaaja... Joku sen todistaa.
Olen ollut sinkku nyt vuoden ajan,
ja se on ollut elämäni rennoin vuosi.
Se on ollut ihanaa.
Herätessäni tiedän, ettei kukaan muu kuin minä saa minua itkemään tänään.
Sellainen rauha on ihanaa.
Juttu on näin: Sinkkuna oleminen ei ole kurjaa.
Deittailu on perseestä. Sitä ei tarvitse tehdä.
Deittailu on paskaa.
Jatkuvaa toiveiden ja pettymysten vaihtelua.
Deittailu on kuin laite, jossa kouraistaan pehmoleluja.
"Voi taivas, nyt saan sen. En saakaan.
Taivas, taas se alkaa. Menin vielä kertomaan kaikille. Miten noloa.
Siirrät minut sivuun jonkun muun takia. Selvä. Ymmärrän."
Asiat muuttuvat nopeasti iän myötä.
Minulla oli ystävä, jolle soitin pariin viikon tauon jälkeen.
Hän sanoi: "Mieti, tapasin sielunkumppanini Bumblessa."
He menevät naimisiin tänä keväänä.
Makasimme samassa pehmolelukasassa vuosia.
Suljin silmäni, ja kun avasin ne, hän oli lasin ulkopuolella:
"Niin käy sinullekin!"
Haluan olla neutraali, ei-seurusteleva ystävä. 30 vuoden lähestyessä -
eroista tulee tuhoisampia. Puolet ystävistäni on kihloissa -
ja puolet kokevat eroa ihmisestä, jonka kanssa heidän piti kuolla.
Puolet puheluistani ovat: "Menen naimisiin" ja puolet: "Alan olla vanha."
Ja minä: "Menen Taco Belliin. Kuka haluaa jotain?"
Taco Bell sopii joka tilanteeseen.
Sinkkuudesta on kaikkein kiitollisin, kun näkee ystävän tuhoisan eron.
Ikävä sanoa, mutta se on totuus.
Eronnut ystäväni seuraa yhä exäänsä sosiaalisessa mediassa.
He yrittävät olla kypsiä. Aloittelijavirhe.
Exä julkaisi juuri kuvan itsestään ja uudesta tyttöystävästään, joka on malli.
Ei hätää. Soitimme hänelle.
"Hei, miten menee? Oletko käynyt netissä tänään?
Koska ajattelimme, että voisimme viettää ruututaukopäivän.
Ajattelimme sammuttaa sähköt, ottaa huovan ja etsiä pellon.
Vilkaistaan vähän Raamattuakin. En tiedä."
Hän sanoi: "Näin sen jo."
Me siihen: "Olemme myöhässä. Oletko kunnossa?"
Hän sanoi: "En, toivon että hän seurustelisi miehen kanssa."
Me siihen: "Olet niin ongelmallinen, Trish.
Miksi olisi parempi, jos hän tapailisi miestä?"
Hän sanoo: "Jos hän hylkäsi minut miehen takia,
hän halusi jotain, mitä en voisi koskaan olla."
Ja me siihen: "No, joo. Se on vähän... Eikö?"
"Ei!"
"Ei, olet tosi nätti, kulta. Mutta mallina? Se on kuin erilainen...
Katso nyt. Jos sinä olisit malli, mekin olisimme.
Tämä ei ole malliryhmä. Tämä on persoonallisuusryhmä.
Olet eri joukkueessa."
Erästä toista ystäväämme petettiin. Hullua.
Ei enää voi pettää. Nyt ei ole 90-luku, idiootti.
Puhelimesi seuraa joka liikettäsi.
Jäät kiinni. Ostat hoidollesi kukkia.
Vaimosi saa viestin Bank of Americalta.
"Huomasimme, että Steve oli huomaavainen?"
"Se vaikutti epäilyttävältä toiminnalta."
"Täällä BOA:lla me tunnemme sen PASKAN."
Sinkun on tärkeää tavata aviossa olevia ystäviä. Sinkun rooli on tärkeä.
Olen mieluusti kolmantena pyöränä syömässä, elokuvissa...
On kiva, kun he tulevat minua vastaan ravintolan edessä,
ja huomaan heidän riidelleen autossa. Naimisissa olevat luulevat salaavansa sen.
"Jätetään se myöhempään ja vietetään mukava ilta."
Sitten tulee hikisenä paikalle: "Kiva nähdä. Mukava, että teemme tämän.
Toivatko he leipää? Leipää pitäisi olla.
Saammeko vähän leipää tänne?
Saammeko tekemistä käsillemme, ettemme kävisi toistemme kimppuun?
Miten menee? Kerro. Älä pakota minua katsomaan häntä."
Silloin sinkkuystävänä kerrot naimisissa oleville ystävillesi deittailusta.
Voit kertoa heille ghostauksesta, nettihuijauksista ja tekoälypornosta.
He palaavat autoon muutaman tunnin kuluttua ja sanovat:
"En sano tätä tarpeeksi, mutta olen kiitollinen sinusta."
Mene aviossa olevien ystäviesi grilli- juhliin. "Kyllä tulen. Mitä tuon?
Jäitä? Jälkiruokaa? Näkökulmaa?"
Haluatteko tietää, mikä sinkkuna olemisessa on parasta?
Ihan varmasti se, ettei tarvitse esitellä ketään vanhemmille.
Oletteko te esitelleet deittejänne?
Kyse ei ole rakkaiden esittelemisestä toisilleen. Eihän? Ei.
Tarkoitus on näyttää kumppanillesi, miksi olet joskus ilkeä.
Se on seksikumppanin viemistä takaisin rikospaikalle.
"Huomaatko? Tarinat ovat totta."
Et halua, että kumppanisi pitää vanhemmistasi.
Haluat, että hän ajattelee tapaamisesta: "Voi herrajumala.
Vanhempasi ovat..."
"Niinpä."
"Ihan totta, kulta. Miten sinä koskaan..."
"Minä en tiedä.
Ihmisten pitäisi ehkä ymmärtää minua, silloin kun olen ämmä.
Näyttää siltä, että nyt, kun tiedämme kaiken,
voisin olla paljon hullumpi, jos haluaisin.
Mutta hallitsen asian melko hyvin...
Ansaitsen pysähtyä Targetiin matkalla kotiin.
Ilman aikarajaa.
Ja haluan kärryn, en koria."
Pitää varoa esitellessään vanhempiaan. Vanhemmat eivät aina vaikuta vanhemmilta.
Omani eivät ikinä. Vanhempani vähättelivät minua aina, kun toin deitin käymään.
Toimin oikein. Sovimme kuviot autossa.
"Muista, että nuo ihmiset tuolla eivät ole ystäviäsi.
Mitä he sanovatkin, älä ota sitä itseesi. Kyse on heistä.
Haluatko kirjoittaa sen käteesi?
Katso tatuointiani, jos pelottaa. Hoidetaan homma."
Menen sisään ja odotan,
että vanhempani näyttävät todellisen luonteensa.
Sitten he liihottelevat alakertaan.
Ja he ovat upeita koko illan.
Hauskoja, siistejä ja rentoja.
Isällä on kukkapaita. Hän on kuin yhden miehen kongajono laseja täyttäessään.
Puhui kaikenlaista edistyksellistä paskaa, mitä en ole kuullut.
"Otatko toisen oluen? Mennään golfaamaan joskus.
Mitä pronomineja käytätkään?"
Kun nousin autoon myöhemmin, mutisin kuin salaliittoteoreetikko.
"Se ei ollut... minä olin siellä, tiedän, mitä tapahtui, ja se oli siellä.
Kukaan ei voi väittää, ettei niin käynyt. Tiedän kaiken."
Poikaystävä sanoo: "En tiedä, kulta. Vanhempasihan ovat mahtavia."
Ja sinä tuumit: "Argh!"
"Eivät he ole.
En tiedä, keitä ne liskoihmiset olivat,
mutta eivät niitä, jotka minut mursivat."
Tavatessamme vanhemmat ovat omahyväisiä:
"Jason tuntui pitävän meistä." Minä: "Tiedän temppunne."
"Haluaisiko terapeuttisi kuulla meidän näkemyksemme?"
"En malta odottaa, että olette haudassa."
"Haluaisimme polttohautauksen."
"Levitän tuhkanne sinne, mistä Jumala ei löydä niitä!"
"Nähdään pääsiäisenä."
Terapiakin on parempaa sinkkuna, koska voi kaivautua sellaiseen.
Parisuhteessa puolet ajasta tuhlautuu paskaan,
jota kumppani ei suostu käsittelemään terapiassa.
Sinkkuna se tunti on vain sinulle joka viikko.
Se on melkein liikaakin. Pitää hoitaa kotiläksyt.
Viimeisen eroni jälkeen minulla oli joka viikko terapiassa ideoita.
"Tiedätkö, mitä tajusin tällä viikolla? Alakouluni.
Se oli hautausmaata vastapäätä."
Ja hän sanoo: "Aivan. Mitä sitten?"
"En tiedä, mutta se tuntuu merkitsevältä.
Toin ainekset. Leivo sinä kakku. En minä ole lääkäri."
"Menin sisimpääni, löysin jotain pelottavaa ja toin sen.
Olin tosi reipas. Joko saan herkun?"
"Tosi reipas. Lempiasiakas!"
Haluan tietää, olenko terapeuttini suosikki.
Sitä ei voi kysyä. Hän ei kerro.
Ainoa tapa selvittää se on olla yhteydessä toiseen asiakkaaseen.
Sitten minä ja se asiakas77 soittaisimme hänelle viikonloppuna.
Erikseen.
Ihan samanaikaisesti...
itsetuhoisina.
Sitten näkisimme, kummalle hän vastaa.
Molemmat haluavat pois. Kumman haluat pitää?
Ja voittaja jatkaa seuraavan asiakkaan kanssa. Pudotuspelityyliin.
Surullista pudotuspeliä.
Olen työstänyt ahdistusta terapiassa. Onko teillä ahdistusta?
Olisiko paniikkikohtauksia?
Oletteko menneet päivystykseen ahdistuksen tai paniikin takia?
Onhan meitä! Miksi luulimme sitä? Sydänkohtaukseksi?
Niinpä. Ja kun pääset sinne, kuulet: "Mielesi hyökkäsi kimppuusi.
Olosi paranee pian."
Kerran nukahdin langattomat kuulokkeet päässäni.
Herättyäni en löytänyt toista. Luulin nielleeni sen.
"Aioitko siis mennä päivystykseen sen takia?"
Juu ei. Menin päivystykseen.
Voisinpa teeskennellä, että siitä on jo kauan,
mutta se teknologia on aika tuoretta.
Minulla on aina ollut nukkumisvaikeuksia.
Ennen kuin AirPodien tuloa nukahdin tavallisissa kuulokkeissa,
kuunnellen rauhoittavaa podcastia.
Ennen AirPodeja kuulokkeissa oli johdot.
Jos sellaisen nielaisi, sen saattoi vetää ulos.
AirPodien myötä aloin nukkua niiden kanssa.
Muutama vuosi sitten nukahdin kaksi AirPodia korvissani,
ja herättyäni oli yksi, joten selvästi olin nielaissut toisen.
Kuin vauva tai koira.
Sain siskoni viemään minut päivystykseen,
mikä pilasi jouluaamun kaikilta.
Pääsimme kotikaupunkimme päivystykseen,
jossa minun piti kertoa kolmelle aikuiselle naiselle asiani.
Sanoin: "Tämä on kai ihan tavallista...
Mutta vaikuttaa siltä,
että saatoin -
vahingossa -
nukkuessani -
nielaista -
AirPodin."
He reagoivat siihen:
"AirPodin? Ne ovat aika isoja, kultaseni."
"Tosi isoja. Uskotko tosissaan, että voisit niellä..."
Sanoin: "Jospa ei nyt keskustella siitä, mitä voin niellä ja mitä en."
He tuumivat: "Joku oli ruma yläkoulussa. Katsotaan sitä."
He veivät minut odottamaan lääkäriä.
En tiedä, mitä lääkäri olisi tehnyt,
jos olisin niellyt AirPodin.
Eivät he leikkaa minua.
He sanovat: "Tuossa se on. Pysähdy Taco Belliin matkalla kotiin. Onnea."
Taco Bell sopii joka tilanteeseen.
En tiedä, mitä vahinkoa luulin AirPodin aiheuttavan minulle.
Mietin: "Olisiko siinä latausta? Saisinko sähköiskun suolistooni?
Alkaisivatko Glee-coverit soida kaikkien kuullen?
Siskoni sanoo: "Poistit ne." Vastaan: "En kaikkia. Osa on tosi hyviä."
Ennen kuin lääkäri tulee katsomaan meitä, toinen siskoni soittaa ja sanoo:
"Hei. Löysimme sen tyynyliinasta.
Tuleeko hullu kotiin syömään pannukakkuja?"
Olin häpeissäni. Halusin päästä sieltä pois mahdollisimman pian.
Sanoin: "Lähdetään."
Siskoni: "He luulevat, että jotain tapahtui."
Minä siihen: "Totta. Mennään!" - Hän sanoi: "Se on hätäuloskäynti."
"Se on tavallinen uloskäynti. Lähdetään!"
Ongelmani on tämä.
Ensiapupäivystys on ainoa vaihtoehto ahdistus- tai paniikkikohtaukseen.
Siksi he tarvitsevat toisen vaihtoehdon, nimeltä "ahdistuspäivystys". Eikö?
On ea-päivystys ja a-päivystys.
Ea-päivystykseen mennään, kun on ammuttu ja vuotaa verta.
Täytät ne paperit, koska se lienee hyvä aika tehdä se.
Ja a-päivystys on paikka, johon mennään,
kun sanotaan: "En tiedä, missä paha on, mutta se on minussa jossain."
"Se on syöpä tai paholainen, mutta minun on saatava se pois."
Täytetään vain yksi lomake, jossa lukee:
"Tiedän, että asia on varmaan kunnossa, mutta...
Luitani kutiaa. En tiedä!
"Haluan jonkun valkotakkisen sanomaan, että olen tyhmä."
Sanoin äsken, että minulla on unihäiriöitä.
Jumalan tähden, älkää lähettäkö minulle artikkeleita esityksen jälkeen.
Tarkoitatte hyvää, mutta olen lukenut kaikki uniartikkelit.
"Kolme tapaa nukkua paremmin."
Ne samat kierrätysvinkit yhä uudelleen ja uudelleen.
"Suihkuta laventelisuihketta -
tyynyn kylmälle puolelle hämärän tullen."
Mikä minä olen? Noitako?
"Varmista, että huoneessasi on pimeää ja hiljaista yöllä."
"Voi taivas, pitäisikö olla pimeää? Olen niin tyhmä muija.
Olen nukkunut diskopallon alla vibojen takia.
En tiennyt!
Selvä. Pimeää, hiljaista. Korjattu!"
"Miksi et jätä kännykkääsi eri huoneeseen yöksi?"
"Mikset sinä laita vauvaa ulos?"
En sano, että vastustaisin nukahtamisohjeita. Olen väsynyt.
Suhtaudun nukahtamisvinkkeihin kuin moni mies pornoon.
"Ei, olen nähnyt kaikki perusjutut. Lähetä minulle jotain outoa."
Kysyn teiltä jotain.
Pohjustan asiaa. Sama se, jos kukaan ei vastaa.
Kysyn tätä jokaiselta yleisöltä. Ei mitään outoa.
Jos teillä on outo nukahtamisvinkki, josta en ole koskaan kuullut...
Olen lukenut artikkelit, kuunnellut podcastit ja nähnyt TikTokeja.
Kysyn tätä kiertueen jokaiselta yleisöltä.
Jos teillä on outo nukahtamisvinkki, josta en ole koskaan kuullut,
nostakaa kätenne ja kertokaa se.
Jos joku kysyy, olenko kokeillut Calm-meditaatiosovellusta,
poistatan teidät täältä.
Ei haittaa, ellei ole vinkkejä. Onko kenelläkään? Tuolla on itsevarma.
Kertokaa.
Masturbointi. - Masturbointi? Älä viitsi.
Luuletteko, etten ole kokeillut masturbointia?
En mene nukkumaan. Minä tulen nukkumaan. Seuraava.
Selvä.
Mitä muuta? Kiitos pelaamisesta. Mitä teillä on?
Kaksi asiaako?
Ne pitää tehdä järjestyksessä.
Sinun on tehtävä käsilläseisonta.
Pitääkö seistä seinää vasten? Selvä. Joogaa, ei.
Kuulostaa siltä, että minun pitäisi olla seksikkäämpi. En voi.
No, hyvä on. Haluan kuulla loput.
Pitää seisoa käsillään seinää vasten. - Vain pari sekuntia.
Vain pari sekuntia. Helppo, reipas, kaunis kansikuvatyttö.
Seksikkäät ihmiset puhuvat noin. "Seiso käsillä 10 sekuntia, helppo juttu.
Jotkut meistä ovat yläpainoisia."
No niin. Anteeksi. Ole hyvä.
Pitää nukkua ylösalaisin. - Pitää nukkua ylösalaisin.
En ole kuullut käsilläseisonnasta, ylösalaisin nukkumisesta kyllä.
Se muuttaa sänkyä.
Se hämmentää kehoasi. Hämmennä itsesi uneen. Selvä.
Se on yksi. Olen kuullut puolittain siitä. Kiitos siitä puolittain.
Onko heillä joku outo vinkki? Tosi outo.
Ei haittaa, ellei ole. Olen utelias.
Kuka sanoi "vuuh"? Selvä, kerro omasi.
Kuuntele hänen puhuvan.
Kuka puhuu?
Tämä tyyppi.
Kuuntele seurassasi olevan tyypin puhuvan?
Yritätkö tulla jätetyksi?
Vai yritätkö päästä kumppanistasi eroon?
"Tämä on vapaana."
"Hän vain puhuu ja puhuu. Ja siihen nukahtaa lopulta."
"Tämä sänky tässä."
Vau. Se oli hauskaa.
Astuimme yhdessä avioeroon. Eikö ollut hauskaa?
Tämä on ensimmäinen kerta, kun kysyn sitä.
Kuulen ekan kerran tuon.
"Vie tämä tylsä paskaläjä kotiin."
Selvä. Viimeinen. Kerro omasi.
Kuuntele jonkun satunnaisia puheluita toisessa huoneessa.
Kuuntelen, kun äitini puhuu isoäitini kanssa...
Salakuuntelet jonkun keskusteluita. Kuuntelitko äitisi puhuvan isoäidillesi?
Menikö sinulta ohi se, kun sanoin olevani yksin?
Ainakin edellinen tyttö tarjosi minulle jotakuta.
"Yritä nukahtaa rakkaiden ihmisten ääniin toisessa huoneessa."
Kyllä, jos voisin.
No, ne loukkasivat tunteitani.
Kerron parhaan kiertueella kuulemani. Siitä on jokunen kuukausi.
Nainen eturivissä sanoi: "Minulla on outo nukahtamisvinkki.
Kun en saa unta, makaan keittiön lattialla 10 minuuttia."
Sanoin, että selvä. "Mitä sitten tapahtuu?"
"Sitten menen sänkyyn nukkumaan."
Se tyttöparka on väkivaltaisina vanhempina itselleen.
Hän sanoo: "Etkö saa unta? Tiedätkö, että kaikilla lapsilla ei ole sänkyä?
Makaa 10 minuuttia kasvot kylmiä laattoja vasten. Oletkohan sitten kiitollisempi?"
Ja arvatkaa, mitä. Kokeilin sitä, ja se toimii.
Se toimii hienosti.
Teen sen hotellihuoneiden kylpyhuoneessa. Olen sairastanut koronan monesti, mutta...
Haluan saada ahdistuneisuuteni hallintaan. Ilman sitä olisin ihan erilainen.
Pelkkä murehtiminen vie henkistä ja emotionaalista energiaa joka päivä.
Se ei auta asiaa. Se ei valmista mihinkään pahaan.
Sanoin vasta terapeutilleni: "Murehtiminen ei tee hyvää.
Mikä sen filosofin lainaus on? Kun on huolissaan, kärsii kahdesti."
Hän kysyi: "Kuka niin sanoi?" Tarkistin. Se on hemmetti Harry Potterin esiosasta.
Olin varma ja googletin sen hänen nähden.
"Kuka filosofi sen sanoi?" -"Newt Scamander... Hemmetti.
"Se oli onnenkeksissä. Jatketaanko?
En tahdo enää puhua tästä."
Ilman ahdistusta olisin täysin erilainen,
koska monet päätökset perustuvat pelkoon,
samoin kuin monet, joita en tee.
Katson samoja sarjoja ja elokuvia, koska se rauhoittaa minua.
Tiedän, mitä odottaa.
Tapailen samantyyppisiä ihmisiä, koska tiedän, mitä odottaa.
Onko teillä joku "tyyppi"? Ei ole. Teitä ahdistaa. Hakekaa apua.
Kolme nuorempaa sisarustani -
ovat Z-sukupolvea, outoja, vakavissa suhteissa -
ja pettyvät minuun aina,
kun alan seurustella valkoisen heteromiehen kanssa.
"Älä nyt. Patriarkaatti voi vetää käteen."
"Vedän kirjaimellisesti patriarkaatilta käteen."
On vaikea tapailla heteromiestä,
kun ympärilläsi on kolme queer-suhdetta.
Queer-suhteet ovat kauneimpia, syvällisempiä ja luovimpia asioita.
Siskoni ja heidän parinsa ovat kuin romantiikkaromaanista.
Kun puhumme, kysyn: "Oletko okei? Viikkosi oli raskas."
Hän vastaa: "Niin oli."
"Piristääkseni minua parini toi minulle suosikkivälipalani -
ja hiekkaa rannalta, jolla kävimme ensitreffeillämme.
Halusin aina leikkiuunin enkä saanut sitä. Se löytyi eBaysta."
Kysyn: "Voi taivas, pettääkö hän sinua?"
"Mitä? Ei! Hän kuuntelee minua ja muistaa, mitä sanon."
Minä: "Ei. Tarkista hänen puhelimensa.
Tosi epäilyttävää. Tutki hänen puhelimensa."
Hän sanoo: "Okei. Miten sinun parisuhteesi voi?"
Minä siihen: "Hyvin.
Minun poikaystäväni osti minulle hot dogin,
koska halusi itse sellaisen ja olin mukana."
Se oli tosi romanttista.
Hän sanoi: "Mitä? Anteeksi. Otetaankin kaksi."
En halua mollata heteromiehiä. Olen tapaillut monia.
Olette niin ylpeitä lähes tyhjästä parisuhteissanne.
Sitä on vaikuttavaa katsoa.
Heteromies panee kynttilän kylpyhuoneeseen ja sanoo:
"Muutin koko elämäni sinun vuoksesi."
"Et edes sytyttänyt sitä.
Se tuoksuu laventelille, jos menee ihan lähelle.
Jos suoraan sanotaan, vaihtaisin sen mieluiten empatiaan."
Oletteko yrittäneet selittää empatiaa komealle valkoiselle miehelle?
Se on herkkä keskustelu.
Sanot: "Kuvittele olevasi minä."
"Mutta en ole."
"Selvä.
Vaikea väittää vastaan. Touché. Kuvittele, että tunnet samoin kuin minä."
"En tunne."
"Selvä. Kuvittele, että voisit tuntea."
"En voisi."
"Selvä. Kuvittele olevasi koripalloilija."
"Selvä."
"Mitä muuta? Tykkään tästä."
"Tässä vertauksessa olet koripalloilija. Ja olet loistava joukkuetoveri.
Rakastat joukkuettasi. Teet kaikkesi sen eteen, mutta se ei huomaa.
Joukkue ei arvosta sitä, mitä teet, sitä, kuinka hyvä jäsen olet.
Ja tällä viikolla joukkue -
unohti syntymäpäiväsi.
Miltä se sinusta tuntuu?"
"Kurjaa."
"Niin!"
Komean miehen empatia on kuin naisen orgasmi:
"Älkää liikkuko!
Pian se tulee. Se on vain autohälytin, älä anna sen häiritä.
Tein kovasti töitä."
Yritän selvittää, olenko biseksuaali vai katsoinko Euphoriaa liian nopeasti.
Olen tapaillut naisia, mutta en saa heitä pitämään minusta.
Miesten kanssa se on helppoa. Huijaan heitä.
Odotan, että he alkavat pitää minusta, ja sanon:
"Et pidä minusta." Hän sanoo: "Pidän." "Ethän pidä." "Pidän."
Sanot: "Ethän." "Pidänhän!"
Sitä jatketaan, kunnes olet raskaana.
Siitä pitää tehdä hauska haaste hänelle.
"Et voi viettää elämääsi kanssani."
"Saatpa nähdä, horo."
Kuin pyytäisi lasta viemään roskat. Hän sanoo:
"Enkä." Sanot: "Otan aikaa."
Ja hän...
"Katsos nyt. Et tiennyt haluavasi sitä."
"Ketä kiinnostaa? Olen nopein poika."
Naisten iskeminen on vaikeampaa. Tuntuu herkemmältä.
Naisen iskeminen on kuin leipien heittoa järvellä.
Miehen iskeminen on kuin heittäisi tiilen ikkunan läpi.
"En oikeasti välitä. Haluan nähdä, mitä tapahtuu.
En aio asua täällä."
Saatan olla seksisti. Kuulen sen nyt, kun puhun.
Olen seksisti. Kun mies torjuu minut,
ajattelen: "Tollo!" Kun taas nainen torjuu,
ajattelen: "Hän tietää, mistä puhuu."
Puhuin siitä ystävälleni, koska...
Pelottaa sanoa, että on biseksuaali, koska joku sanoo:
"Todista se. Tässä on Margot Robbien kuva. Oletko märkä?"
Kaikki ovat sen suhteen aggressiivisia. Se pitää todistaa ihmisille.
Kysyin siitä ystävältäni, ja hän sanoi, että seksuaalisuus on kirjo.
Hänkin katsoi Euphoriaa.
Hän sanoi: "Tiedän, että olen hetero. En voisi nuolla toista tyttöä."
Sanoin: "Okei. Mietitäänpä.
"Miksi et nuolisi tyttöä? Onko se sinusta ällöä?"
"Ei, se ei ole minusta törkeää."
"En todellakaan halua olla huono jossain aikuisena."
Veljeni on trans, siskoni homoja ja minä olen peloissani.
Pelkään kamalasti epäonnistumista. Aikuisena en jaksa uusia harrastuksiakaan.
Miten voisin olla hyvä...
Naista nuolemaan oppiminen olisi kuin pianonsoiton oppimista. Haluaisin oppia.
Tekisin sillä vaikutuksen juhlissa.
Mutta ei ole aikaa tai nöyryyttä istua alas ja oppia uusia sormetuksia.
En osaa sitä.
Pääsen vain "Kulkusten" puoliväliin.
Olisi pitänyt aloittaa 12-vuotiaana.
Osaan jo soittaa klarinettia.
Se ei ole intohimoni, mutta kollegani kunnioittavat minua.
Minulla on monen vuoden kokemus vyölläni. Tai siis vyön alla. Joidenkin.
En nuorena tiennyt muusta. Kuulin: "Olet tyttö, soita klarinettia."
"Entä piano? Voinko soittaa pianoa?"
"Tietenkin voit soittaa pianoa, jos haluat joutua helvettiin!"
Onko muilla uskonnollisia traumoja? Onko sellaisia? Okei.
Ikävää, ellei niitä ole. Tiedän, että toistan samaa.
Pitäisi vaieta, mutta opin uusia asioita.
Tiesittekö vaikka, että kun tulee, ei pitäisi huutaa:
"Siitä sait, Jeesus!" Tiesittekö sen?
Kunpa se olisi vitsi, DC. Todella.
Vaikkei kasvanut uskossa, moni kasvoi suojassa.
Moniko ei kuullut seksipuhetta? Antakaa aplodit.
Antakaa aplodit. Eikö?
Aplodit, kuka sai seksipuheen? Kuka sai sellaisen?
Sinä sait. Kuinka vanha olit?
Onko okei puhua sinulle? Varmistan.
Jos puhun sinulle, etkä pidä siitä, se on okei.
Minäkään en puhuisi esiintyjälle. Suostutko joukkotyöhön?
Haluan suullisen suostumuksen. Ei peukkua.
No niin. Helppoa. Noin se tehdään. Selvä.
Selvä. Minkä ikäinen olit?
Yhdeksän. - Yhdeksän. Okei.
Kuulostaa aikaiselta, mutta myös hyvältä.
En tiedä, miten pitkä olit 9-vuotiaana.
Kyselitkö vai sanoivatko vanhempasi: "Nyt on aika."
Äiti vei minut eväsretkelle takapihalle. - Äiti vei sinut eväsretkelle takapihalle.
Haista nyt jo paska. Oletko tosissasi?
Äitisi vei sinut eväsretkelle kertoakseen seksin kauhuista.
Anteeksi. Koen tunnereaktion tähän liittyen.
Tuo on kauneinta, mitä olen kuullut.
Seksipuhetta Salaisessa puutarhassa.
Voi paska. Okei.
Millaista se on, Lorelai Gilmore?
Ei helvetti.
Etkö siis kysynyt mitään?
Äitisi sanoi: "On aika...
Ai kysyitkö?
Monet kyselevät. En tiennyt, että kaikki lapset ovat niin fiksuja.
En tiennyt, että meidän piti olla. En kysynyt mitään lapsena.
Se on tyhmää, kun ajattele.
Kun olin lapsi, minulla oli kolme reikää ennen kuukautisia.
On yhä. Miksi sanoin sen noin?
On yhä. Tiedoksi. Kaikille katsojille...
On aina ollut ja on jatkossakin.
Luulen. Kun putket sidotaan, suljetaanko ne?
Googlaan sen. Annan olla.
Poikkesin aiheesta.
Hoidan tämän itse.
Mutta ennen kuukautisia minulla oli kolme reikää, joista yksi ei tehnyt mitään.
Enkä ikinä ajatellut kysyä keneltäkään ympärilläni:
"Hei, mitä tämä työtön reikä tekee -
kahden muun reiän välissä, jotka tekevät kovasti töitä?"
Kuljeskelin ympäriinsä laulaen: "En tiedä. Se on se iso!
Jumala tietää, mitä tekee. Siihen uskoni menee."
Nähtyäni Music Manin -
aloin kutsua sitä hansikaslokerokseni, mutta se on toinen tarina.
Se oli seksipuheeni.
Kun olin 10-vuotias, luin kirjasta, mitä seksi on.
En suunnitellut sitä.
Yritin unohtaa. Olin Judy Blumen kirjan hyökkäyksen kohde.
Pari vuotta siitä, ja isäni ajoi minua kotiin -
ja yhtäkkiä kysyi: "Tiedätkö, mitä seksi on?"
Sanoin: "Luin kirjasta. Ei puhuta enää ikinä."
Isä siihen: "Kerro, mitä se on, jotta tiedän, että tiedät."
Isäni pakotti minut pitämään seksipuheen. Kysyin: "Tiedätkö sinä, mitä se on?"
Isä siihen: "Kerro tietosi. Sitten kerron omani.
Selvitämme tämän perusteellisesti yhdessä."
Pyysin vanhemmiltani parisuhdeneuvoja, aina kun erosin.
Ei hyvä, ellei halua tietää vanhemmistaan liikaa. Koin pahan eron 20-vuotiaana.
Olin kotona. Äitini lohdutti minua:
"Halusin parikymppisenä naimisiin erään miehen kanssa.
Ei toiminut, ja järkytyin." Sanoin: "Oikeastiko? En tiennyt."
Isäni sanoi: "Minä tiesin. Äiti puhuu miehestä koko ajan."
Minä kysyin: "Kuka se oikein oli?"
Äiti sanoi: "Hän oli tosi kiva. Hän oli Alzheimerin taudin tutkija."
Isäni sanoi:
"Siihen ei muuten ole vielä hoitoa."
Äiti sanoi: "Kunpa me emme sairastaisi Alzheimeria."
Isä siihen: "Toivottavasti saamme, jotta voimme unohtaa sen tyypin."
Olin liian löyhä sen suhteen, keneltä kysyin parisuhdeneuvoja.
Kysyin yleisöltä, ventovierailta, kerran pariskunnalta eturivistä.
Pariterapeutteja, keskenään aviossa.
Oletteko nähneet nelikerroksisia Oreos-keksejä?
Riittää, eikö?
Se on hattu hatun päällä. Se on liikaa.
Kaksi parisuhdeterapeuttia vapaalla. Piti kysyä heiltä.
Kysyin: "Onko neuvoja ihmisille, jotka riitelevät paljon?"
He sanoivat, että on. "Monilla on turvasana lopettaa seksi.
Kaikilla on oltava turvasana riidoissa."
Kysyin ukkomiesystävältäni: "Onko teillä turvasanaa riidoille?"
Hän kysyi: "Mitä?" - Sanoin: "Sana, joka lopettaa riidan."
Hän sanoi: "On yksi." Kysyin, mikä se on.
Hän sanoi: "Kusipää."
"Minun on sanottava se. Muuten se ei toimi."
Mietin: "Jeesus. Tavoittelin 'ananasta', mutta...
Kyselin parisuhdeneuvoja erojen jälkeen,
koska luulin, että kehitin itseäni. Se ei ollut niin.
Mietin, miten päästä uuteen suhteeseen mahdollisimman nopeasti.
Ettei tarvitsisi kehittyä.
Ihmiset eivät halua olla sinkkuja pitkään, koska kun on hetken sinkku, alkaa huomata:
"Jotkin ongelmistani ovat yhä olemassa."
Ja olen nyt yksin. Hiekassa on vain yhden jalanjäljet.
Ja kukaan ei kanna persettäni.
Tajusin viime vuonna, että töitä piisaa ja olen pikkumainen ihmissuhteissa.
En käytä hajuvettä sinkkuna. En edes mieti sitä.
Käytän hajuvettä parisuhteessa.
Tiedän, että jos eroamme ja haistat sen tuoksun myöhemmin, olet surullinen.
Ja siitä minä saan iloa.
En käytä hajuvettä tuoksun takia, vaan kummitellakseni sinulle.
Olin ensitreffeillä. Kummallakin oli kolme nuorempaa sisarusta.
Sanoin: "Pannaan viesti sisarusryhmään. Kysytään suurinta virhettämme."
Olen hauska ensitreffeillä. Miten olen yksin?
Hän viestitti veljilleen: "Mikä on suurin virheeni?"
He kirjoittivat: "Tekee liikaa töitä.
Välittää liikaa.
Yksi kirjoitti "lukihäiriöinen". Hauskaa. Hän ei osannut lukea sitä, minä osasin.
Kysyin sisaruksiltani: "Mikä on suurin virheeni?"
Veljeni vastasi heti:
"Odotat kaikkien satuttavan sinua, joten lähdet ennen kuin he ehtivät."
Sanoin: "Olen treffeillä nyt." -"Anteeksi! 'Tekee liikaa töitä.'
Eikö tämä ole turvallinen linja?"
Olen hyvin tunteellinen ihminen ja kumppani.
Tunteeni ohjaavat minua.
Jotkut tuntevat tunteita yksityisesti. Oletteko kuulleet lokeroivasta paskasta?
Joillakin on kohteliaita tunteita, jotka sekoittuvat päivän aikana.
Nykäisevät hihasta: "Hei, anteeksi?"
"Minut pitää tuntea jossain välissä, kun mahdollista.
Sanotte: "Olen nyt töissä."
"Voi, olen todella pahoillani. Onko myöhemmin aikaa?"
"Pääsen kuudelta." -"Selvä.
Onko kello 18.30 aikaa tuntea olonsa hylätyksi ja arvottomaksi?
Kello 18.30 pysäköintipaikalla. Rakastan sinua kovasti. Hienoa työtä."
Minulle ei ole käynyt noin. Jokainen tunteeni vaatii, että tunnen sen heti.
Jokainen tunteeni vaatii oman paraatinsa.
Kaikki tunteeni muuttuvat kohtaukseksi Aladdinista, jossa hän esittää prinssiä.
Herranen aika Taylorilla on nälkä
Tästä voi tulla mutkikasta
Tarvitsee voileivän nyt Hän on narttu, uskokaa pois
On hyvä, että olen voinut työstää asiaa tämän vuoden. Se tuli tarpeeseen.
Täytin 30 kaksi viikkoa sitten.
Ja se tarkoittaa... Kiitos.
Ja se tarkoittaa, että olen viettänyt viimeiset 14 vuotta elämästäni -
yrittämällä tulla hyväksi tässä, stand upissa.
Yrittämällä tehdä uraa, joka minulla nyt on,
kiitos teidän, ihan totta.
Vaikka olenkin kiitollinen ja onnekas,
se on saanut minut ajattelemaan,
varsinkin tänä vuonna: "Voi ei."
En tiedä, olenko hyvä näissä muissa jutuissa.
Tiedän, että olen hyvä koomikko.
En tiedä, olenko hyvä ihminen hyvä vanhempi tai hyvä kumppani.
Tämä tunti materiaalia, jota juuri nyt teen:
"Saanko kaiken? En tiedä!"
Se ei ole vitsi, DC.
Olen aidosti huolissani.
Tiedän, miten vaikeaa tätä työtä on tehdä perheellisenä.
Näen, miten kovasti ystäväni tekevät töitä ja miten vähän siihen panostetaan.
Alalla puhutaan: "Voi matkustaa, vaikka on lapsia! Onhan FaceTime."
Se on kuin sitoisi koiran kahvilan eteen:
"Näen sen ikkunasta. Se on kunnossa."
Minulla on yhä omia lapsuusjuttuja käsiteltävänä.
En halua sälyttää niitä lapselle.
Katsoin äskettäin TED-puhetta.
Anteeksi, katsoin TikTokia.
Sekoitan ne aina.
Samaa tietoa, mutta pystysuorassa.
Jos on lapsuuden traumoja käsiteltävänä,
on opeteltava olemaan vanhempi itselleen.
Olen opetellut olemaan vanhempi itselleni.
Kuin olisin tullut raskaaksi lukiossa.
En ollut valmis tähän vastuuseen.
Ja nyt herään aamuisin lannistuneena, yrittäen olla ravistamatta minua.
Sanon: "No niin...
Jos annan sinun katsoa TikTokia puhelimella puoli tuntia,
voitko lopettaa itkemisen?"
Ystävä kysyy: "Oletko ok?" "Minulla taitaa olla koliikki. Valvoin koko yön."
Rakastan TikTokia. Se on aika hassu.
Lapset huulisynkkaavat, tanssivat ja esittävät olevansa musiikkivideossa.
Me kaikki teimme sitä nuorena.
Yksin omassa huoneessa peilin edessä hiusharjan kanssa.
Mutta jos joku olisi tullut sisään ja nähnyt sen,
olisit tappanut itsesi, vai mitä?
Nyt lapset ovat netissä: "Toivottavasti saan miljoona näyttöä."
Tuumin: "Voisit hyötyä kiusaamisesta.
Se voisi tasapainottaa tilannetta."
Minulla on ystäviä, jotka menevät vihille ja saavat lapsia.
He ovat alentuvia.
Hassua, että samat tytöt, jotka heräsivät kännissä junaraiteilta, sanovat:
"Miten viivyt ulkona yli kymmeneen? Elämäntapasi on epäterveellinen."
"Olen nähnyt, kun vedät kokaa ruosteisen pyörätelineen päältä."
"Mutta haistelet vauvan päätä kuin kaikki olisi unohdettu."
Mutta ystäväni, joilla on lapsia ja ovat naimisissa,
valittavat työstään,
ja teen saman väheksyvän asian heille sanomalla:
"Mutta olet aviossa, joten ei hätää." He siihen: "On kurjaa 60 tuntia viikossa."
"Mutta sinulla on unelmakalusi, joten ei hätää."
Se ei ole hienoa, ja se on osa sitä, että me kaikki täytämme 30.
Se oli meistä se ikä, josta sanoimme:
"30-vuotiaana meillä on kaikki selvää."
Sen myötä jaksoimme 20-vuotiaina. "Olemme surkeita 25-vuotiaita,
mutta viiden vuoden päästä kaikki on selvää."
Sitten: "Olen 27. Olen vain paska, mutta on kolme vuotta aikaa kääntää tämä."
"Olen 29. Nyt on kova paikka, ämmä!"
Nyt kun olemme 30-vuotiaita,
huomaamme: "Voi ei, elämämme ei mene aivan kuten kuvittelimme."
Nyt on outoa vertaamista ja outoa jännitystä.
Tiedän, että kaikki ystäväni sekä säälivät että kadehtivat minua.
Tiedän, että minä säälin ja kadehdin heitä.
Ystäväni katsovat minua ja sanovat: "Keskittyisin töihin, jos olisin yksin."
Ja minä: "Saisin varmaan paljon lapsia, ellei minulla olisi lahjoja. Olemme..."
Eikä se ole tervettä sinällään.
Mutta mielestäni on hyvä keskittyä siihen, mikä elämässä sujuu oikein.
Minusta se on kiitollisuutta. Se on tärkeää.
Sen avulla olen elänyt monet häät ja vauvakutsut -
saadakseni unelmatyöni.
Istua takarivissä ja sanoa: "Ihan sama. Pitäkää rakkausbileenne. Lykkyä."
Minulla on silti siistimpi työ kuin tutuillanne.
Se oli totta, kunnes joku meni naimisiin astronautin kanssa.
Kaikki olivat vaikuttuneita. Astronautti voittaa kaiken.
"Myönnä pois, että se on siisteintä."
"Hänenkö pitää pukeutua naamiaisasuun tai hän kuolee?"
Haista paska. Tyhmä duuni.
"En. Ellen saa henkeä, en mene sinne, Dan."
Se on tiedettä.
Dan ei ole edes käynyt avaruudessa. Hän käy töissä ja harjoittelee.
Se on hänen työtään. Hänet pantiin vuoristorataan. "Älä ykää."
Hän sanoi: "Selvä se, kapteeni." Oikea sankari.
Sanoin morsiamelle, joka nai hänet: "Toivon, ettei hän lähde avaruuteen."
Hän kysyi: "Onko se vaarallista?" Minä: "Ei, mutta hän pettää sinua."
Eivätkö astronautit petä? He kelluvat avaruudessa kuukausia.
Kauanko kestää, ennen kuin yksi sanoo: "Tiedätkö, mitä meidän pitäisi kokeilla?"
"Houston, meillä on ongelma. Keskikokoinen."
"Ei se mitään pieni ole."
Se, mitä tapahtuu Vegasissa, pysyy siellä. Kuussa taas ei tapahtunut.
Me tekaisimme laskeutumisen.
Vitsi. Emme tekaisseet. Naisastronautteja ei silloin ollut.
Jos parikymppisenä kokemani suhteet olisivat toimineet,
en olisi saanut unelmatyötäni. En uraa, jota olen aina halunnut.
Olen kokenut upeita juttuja, koska olen ollut yksin.
Pääsin esiintymään Eurooppaan, mikä oli unelmien täyttymys.
Koska olin sinkku, otin mukaan ystäväni Courtneyn, enkä seurustelukumppania.
Hän on ollut paras ystäväni 10-vuotiaasta, ja 20 vuodessa näkee kaiken.
Hän näki masennukseni lukiossa ja ekan stand up -esitykseni.
Kun purin kihlauksen pari vuotta sitten,
hän piti hääpukuni vintillä kuin se olisi ollut Jumanji.
"Pane se paikkaan, jossa en kuule rumpuja."
Kiersimme Eurooppaa ja maksoimme kaiken kaluvitsirahoillani.
Se oli mahtavaa.
Oli tosi ihanaa, että hän oli kanssani matkalla,
koska tasan vuotta aiemmin, viime huhtikuussa,
olin yksin pukuhuoneessa Coloradossa ennen esitystä.
Se oli eron jälkeen.
Courtney soitti. Sanoin: "Etkö ole lomalla poikaystäväsi kanssa?"
Hän sanoi: "Juu, mutta halusin kysyä, miten voit."
"Ihanaa." Puhuin hänelle itsestäni ehkä 10, 15 minuuttia.
Lopulta sanoin: "Et sanonut mitään itsestäsi ja matkasta.
Onko teillä kaikki hyvin?"
Hän sanoi: "Voi taivas. Kyllä.
Tosi hyvin menee. Itse asiassa...
Itse asiassa olemme kihloissa."
"Mitä? Voi taivas! Miksi kysyit minusta?"
Hän sanoi: "Halusin varmistaa, että olet tilassa, jossa voit kuulla sen."
Se oli niin söpöä ja loukkaavaa.
En ole koskaan tuntenut oloani niin nähdyksi ja loukatuksi.
Hänen sulhasensa oli siellä koko ajan. Ja hän kysyi: "Mitä muuta?
Kuulostaa vakaalta. Kuulostaa siltä, että hän pärjää."
Ystävä on tavannut sen oikean, kun häntä ei saa enää puhelimeen yksin.
Soitat myöhään ja itket. Sitten:
"Eihän haittaa, että Todd on ollut täällä koko ajan?"
Vastaat: "Ei. Soitin kysyäkseni, onko Toddin mielestä minulla hiivatulehdus.
Kiva, että Todd on käytettävissä!"
Minä oikeasti rakastan ystäväni sulhasta. Hän on upea.
Jos hän kuolisi, osa minusta sanoisi: "Yökylään!" Tietenkin.
Mutta liikutuin, kun hän ajatteli mielenterveyttäni -
kihlajaistensa aikana,
joten menin lavalle ja sanoin ennen esityksen alkua:
"Auttaisitteko? Kuvataanko video parhaalle ystävälleni?"
Yleisö sanoo: "Joo!" Aloin kuvata puhelimellani.
"Yksi, kaksi, kolme! Onnittelut, Courtney!"
Minä ja 2 000 ihmistä huusimme sitä.
Lähetin hänelle sen videon esityksen jälkeen.
Sanoakseni: "Rakastan sinua. Olen iloinen puolestasi.
Ja katso ihmisiä. He maksavat nähdäkseen minut."
"Hyvin menee. Minulla on yksi Hugh Jackmanin käsineistä."
Kiitos paljon, DC.
Olitte upeita.
Kiitos. Oikeasti.
Kiitos paljon.
Olitte huikeita.
Tietäisikö joku outoa nukahtamisvinkkiä? Tosi outoa.
Vau. Täällä on itsevarma käsi.
Mikä se vinkkisi on? - Nuku eri kaupungissa!
Nuku eri kaupungissa?
Tiedätkö, mitä teen työkseni?
ENNEN LÄHETYSTÄ
Nuku eri kaupungissa?
Tunne yleisösi.
Mitä muuta tiedätte? Alku ei ollut vahva. Onko mitään muuta?
Ei haittaa, jos ei ole. Täällä.
Yksi asia, jonka olen huomannut, on ostaa erittäin kiinteä MaxCoil-patja.
Ostaa kiinteä patja.
Pitääkö meidän kuunnella ohjeet uudelleen?
Jos teillä on outo nukahtamisvinkki, josta en ole kuullutkaan,
nostakaa kätenne ja kertokaa se minulle. Jos ei ole, ei hätää.
Täällä on yksi käsi. Mikä vinkkinne on?
Kissa ja Xanax.
Jos luulet,
että minulla ei ole Xanaxia,
tämä on eka keikkasi kanssani.
Selvä. Jos kukaan muu ei ajattele... Ei hätää.
Entä siellä? Siellä.
Hengitystekniikka, 4-7-8.
Mikä?
Rytmistä hengitystä, 4-7-8. - Rytminen hengitys.
Okei, olen rehellinen. Tämä ei mennyt mahtavasti.
Nämä olivat perusvastauksia.
Eikä se haittaa.
Mitä? Sanoiko joku "lue kirjaa"? Minä hakkaan sinut esityksen jälkeen.
Tavataan parkkipaikalla. Lukea kirjaa?
Voi taivas.
Tässä. On hullua, että ihmiset ovat itsevarmempia,
kun he kuulevat muiden kauheat vastaukset.
"Voin päihittää kiinteän patjan."
Minkä sinä tiedät, toka rivi? - Vicksiä selkään.
Mitä selkään? - Vicksiä.
Vicksiä selkään?
Nämä eivät ole hyviä.
Kiitos. Selvä. Mitä? Viimeinen.
Venyttele viisi minuuttia. - Venyttele viisi minuuttia?
En enää koskaan palaa tänne.
Tekstitys: Marko Pohjanrinne