Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫טיילור טומלינסון!‬
‫- טיילור טומלינסון: ליהנות מכל העולמות -‬
‫די-סי, מה קורה?‬
‫כמה טיפשי זה היה?‬
‫עליתי מהרצפה כמו "האחים ג'ונאס".‬
‫אני יודעת שזה היה טיפשי,‬ ‫וזה היה רעיון שלי!‬
‫הייתי כל כך נבוכה שחשבתי על זה,‬
‫אבל כשהגענו לכאן, היה מאוחר מדי‬
‫לשנות את זה כי בנו את זה‬ ‫אנשים שיש להם עבודה.‬
‫והם הפעילו את זה מצוין, יש להוסיף.‬
‫ואמרתי, "אפשר פשוט לרדת מזה, נכון?"‬
‫הם אמרו, "השקענו בזה‬ ‫שבוע מהחיים שלנו, אז..."‬
‫אני יודעת שזה היה דבילי.‬
‫תודה שזרמתם איתי.‬
‫מה נשמע, די-סי?‬
‫תודה רבה שבאתם.‬
‫אני חייבת להיות כנה,‬ ‫הקריירה שלי מתקדמת יפה מאוד כרגע.‬
‫אני...‬
‫זה הערב האחרון‬ ‫בסיבוב ההופעות הכי גדול שלי עד כה.‬
‫אני מצלמת ספיישל שלישי ל"נטפליקס",‬
‫ולאחרונה, מישהי השתמשה‬ ‫בשם ובתמונות שלי ביישומון היכרויות.‬
‫זאת אני. אני עשיתי את זה.‬
‫עברתי פרידה, נרשמתי ליישומון היכרויות.‬
‫למה? כי כך אמרו לי חבריי הנשואים.‬
‫אם את פנויה, החברים הנשואים שלך‬ ‫לא רוצים שתהיי מאושרת.‬
‫הם לא. הם רוצים שתהיי ביישומון‬
‫כי זה נראה כיף והם לא יכולים להשתמש בזה.‬
‫אז הם רוצים לעמוד מאחורייך‬ ‫כמו ילד במשחקייה‬
‫שאין לו מטבעות לשחק.‬
‫בזמן שאת נלחמת שם על חייך.‬
‫הם אומרים, "לכי שמאלה, ימינה!"‬ ‫ואת, "רוצים לשחק?"‬
‫הם אומרים, "יותר מכל דבר אחר".‬
‫"אבל יש לי דירוג גבוה,‬ ‫אז זה לא יהיה הוגן."‬
‫חברייך הנשואים לא רוצים עוד חברים נשואים.‬ ‫איש לא רוצה.‬
‫סליחה אם אתם נשואים.‬ ‫אני יודעת שאתם בחזית. שתי משכורות.‬
‫איש לא רוצה עוד חברים נשואים, בסדר?‬
‫כי הפוסטים שלכם משעממים.‬
‫יופי שאתם מסודרים. כל הכבוד.‬ ‫למי יש פוסטים כיפיים?‬
‫לחברים הרווקים,‬ ‫כי אנחנו בשטח, עושים טעויות.‬
‫קוראים לו טרוור, בדרך כלל.‬
‫שאלתם חברים נשואים מה הם עשו בסוף השבוע?‬
‫"מה עשיתם בסופ"ש?"‬
‫"לא יודע. התעוררתי‬ ‫ליד הנפש התאומה שלי. שוב."‬
‫תשאלו חבר רווק, "מה עשית בסוף השבוע הזה?"‬
‫"התעוררתי בקבר רדוד!"‬
‫"זו סיבה לגאווה? עשית סקס בקבר?"‬
‫"למה נראה לך שחפרנו את הקבר?"‬
‫יש לכם חברה רווקה‬ ‫שחושבת שהיא חתיכה וכיפית,‬
‫אבל בעצם היא בסכנה תמידית כל הזמן?‬
‫בכל פעם שהיא מספרת על דייטים,‬ ‫את חושבת, "אלוהים, בסדר.‬
‫"אנחנו לא שופטים,‬
‫"אבל אולי תשתפי אותנו במיקום שלך‬ ‫עד להודעה חדשה."‬
‫יש לי חברה אחת כזאת.‬
‫כל שבוע היא מספרת לי‬ ‫את הסיפורים הכי מפחידים ששמעתי בחיי.‬
‫"היה לי דייט לוהט בשישי.‬
‫"התמזמזתי עם בחור סקסי בבר.‬
‫"הוא אמר, 'אראה לך משהו'.‬ ‫הוא לקח אותי לסמטה דרך המטבח,‬
‫"שלף את... האקדח העצום שלו,‬
‫"כיוון לעברי ודרש את הטלפון,‬ ‫המפתחות והארנק.‬
‫"טוב, סוטה. אני מוכנה לנסות.‬
‫"הוא חבט בראשי.‬ ‫התעוררתי אחרי 30 דקות בשלולית.‬
‫"נסעתי הביתה בטרמפים.‬ ‫אלוהים, אני כזאת סמנתה."‬
‫אמרתי, "נראה לי ששדדו אותך, מותק".‬
‫"שדדו? את כזאת חסודה, טיילור.‬
‫"הוא יתקשר אליי.‬
‫"הטלפון שלי אצלו.‬
‫"באמת, אכיר לך אותו. הוא עצר את נשמתי."‬
‫אמרתי, "לא, הוא גרם לך לאבד הכרה".‬
‫חברים אומרים דברים מטופשים כשאת בפרידה.‬ ‫הם רוצים לעזור.‬
‫כמו "אולי תצאי לדייט עם עצמך?"‬
‫"כי אמרת לי לא להתפשר. מה הקטע?‬
‫"מגיע לי טוב יותר ממני!"‬
‫"אולי תישארי רווקה במשך שנה?"‬
‫"אולי תצאי להליכה בלי אוזניות?‬
‫"לא, כי תחשבי על המוות כל הזמן. בדיוק."‬
‫אבל הפרידה האחרונה אחרת.‬
‫היא הייתה הראשונה שעברתי‬ ‫מאז שהייתי ב"נטפליקס".‬
‫ולפני "נטפליקס",‬ ‫החברים שלי תמכו כשעברתי פרידה.‬
‫"מצטערים. אנחנו איתך. יהיה בסדר."‬
‫ואז הופעתי ב"נטפליקס", ועברתי פרידה,‬
‫והם אמרו, "טוב....‬
‫"כלומר, יש לך עבודה חלומית, אז..."‬
‫החברים ראו את פניי העצובות ואמרו,‬
‫"אי אפשר לקבל הכול, כלבה." כולם!‬
‫נעלבתי נורא.‬
‫חשבתי על זה לרגע ואמרתי, "יודעים מה?‬
‫"גם אני לא רוצה שמישהו יקבל הכול."‬ ‫כולנו ככה.‬
‫לכן ממשיכים לצלם סרטים על מרילין מונרו,‬
‫ואומרים, "היא הייתה די עצובה".‬
‫ואנחנו כאילו, "כן, נכון".‬
‫איש לא רוצה שלאחר יהיה הכול.‬
‫אם למישהו יש נפש תאומה,‬ ‫שלא תהיה לו עבודה חלומית.‬
‫אם יש לו עבודה חלומית,‬ ‫הוא לא ראוי להיות מאוהב.‬
‫אם יש לו גם עבודה חלומית וגם נפש תאומה,‬
‫ההורים שלו צריכים להיות גרושים, לכל הפחות.‬
‫אני מעדיפה שהוא יהיה יתום.‬
‫איש לא רוצה שלמישהו יהיה הכול.‬ ‫כילדה, לא חשבתי שזה אפשרי.‬
‫כילדה, חשבתי שתהיי חתיכה‬ ‫או שתהיה לך אישיות טובה.‬
‫חשבתי שזאת החלוקה. שהחיים הוגנים.‬
‫זה עזר לי לעבור הרבה שנים כילדה מכוערת.‬
‫"זה בסדר שאני לא סימטרית יותר.‬ ‫ יש לי אישיות נהדרת‬
‫"שבטח תתגלה ממש בקרוב.‬
‫"זה יגיע עם הווסת והמכתב מהוגוורטס.‬ ‫אני חשה בזה."‬
‫זה החזיק עד כיתה ו',‬
‫כשפגשתי את חברתי כריסטה,‬ ‫שהייתה יפה, מצחיקה, חכמה ונחמדה.‬
‫ואז הפסקתי להאמין באלוהים.‬
‫אבל הרבה חברים אמרו לי משהו כזה‬ ‫אחרי הפרידה האחרונה שלי,‬
‫והתחלתי להרגיש ממש אשמה.‬
‫כי יודעים מה? זו באמת עבודת חלומותיי.‬
‫אני לא מאמינה שזה הספיישל‬ ‫השלישי שלי ב"נטפליקס".‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫היה לי מזל מטורף בקריירה שלי.‬
‫וככל שחשבתי על זה יותר,‬
‫חשבתי, "כן, טיילור,‬ ‫אף אחד לא מצליח בכל דבר.‬
‫"את כל כך מבורכת.‬
‫"תהיי אסירת תודה על מה שיש לך. תתמקדי בזה.‬
‫"איש לא נהנה מכל העולמות."‬
‫ואז ראיתי את יו ג'קמן.‬
‫וחשבתי, "כנראה שכן אפשר,‬
‫"אבל לא נשאר כלום‬ ‫כי 'אלוהים' נתן הכול ליו."‬
‫יו ג'קמן הוא דוגמה מושלמת של בן אנוש.‬
‫לראות אותו היה חוויה דתית.‬
‫זה שינה אותי.‬
‫זה כמו לראות את הגרנד קניון.‬ ‫כולם צריכים לעשות את זה לפני שמתים.‬
‫האיש הוא אחד מפלאי העולם.‬
‫כמו מפלי הניאגרה. אפשר לקחת את כל המשפחה.‬
‫נרטבים קצת, אבל זה כיף.‬
‫זה היה...‬
‫תשמעו מה קרה.‬
‫לפני כשנה וחצי היינו בניו יורק,‬ ‫בסיבוב הופעות.‬
‫היה לנו ערב פנוי בין ההופעות.‬
‫אז אני, חבר שלי דסטין ואשתו, מליסה,‬
‫ועוד כמה חברים, שהיו גם עליזים,‬
‫הלכנו לראות את "איש המוזיקה" בברודוויי,‬ ‫בכיכובו של יו ג'קמן.‬
‫ההצגה הייתה טובה? אני לא יודעת.‬
‫אבל יו ג'קמן היה שם כל הזמן.‬
‫היו צריכים לקרוא לזה,‬
‫"יש לנו את יו ג'קמן בחדר.‬ ‫מי רוצה לראות אותו?"‬
‫הצגה מעולה.‬
‫בסיום, כל השחקנים עולים וקדים.‬
‫אחד מהם צעד קדימה ואמר, "באתם בשבוע מיוחד,‬
‫"כי הערב אנחנו מגייסים כספים‬ ‫ל'ברודוויי קרס'.‬
‫"והערב, יו יחתום על זוג הכפפות שלבש בהצגה.‬
‫"אנחנו נמכור אותן למרבה במחיר."‬
‫הסתכלתי על החברים שלי ואמרתי, "כאילו...‬
‫"יש לי כסף."‬
‫והם אמרו, "באמת? על זה תוציאי‬ ‫את הכסף של 'נטפליקס'?"‬
‫ואמרתי, "אין לי משפחה.‬
‫"אין כאן אף אחד אחר,‬ ‫וכבר היה לי גשר בשיניים.‬
‫"אם לא יהיה לי הכול, יהיו לי הכפפות האלו."‬
‫וגם חשבתי שזה יהיה קטע קורע.‬
‫כי כשאת בטלוויזיה, כולם שואלים,‬
‫"על מה הוצאת את הכסף?‬ ‫ז'קט חדש? מכונית חדשה?"‬
‫וחשבתי, "כמה מצחיק יהיה‬ ‫אם רכישת הטלוויזיה הגדולה הראשונה שלי‬
‫"תהיה זוג כפפות מיוזעות של וולברין?"‬
‫כאילו, "מה אני, גבר?" כל כך דבילי.‬
‫התחלתי להתחרות במכירה הפומבית,‬ ‫ומצבי היה טוב.‬
‫כי אין לי מה להפסיד‬ ‫ואין לי בשביל מי לחיות.‬
‫בסוף זה הסתכם בי ובשני מתחרים נוספים.‬
‫אני, אישה מבוגרת יותר מקדימה,‬
‫ואני לא צוחקת,‬
‫ג'ייק מ"סטייט פארם".‬
‫הפרט הזה אמיתי לגמרי,‬ ‫ואני מהססת לספר אותו,‬
‫כי זה נשמע כמו חלום שהיה לי פעם.‬
‫בחלום, ניסיתי להשיג את הכפפות,‬
‫אבל ג'ייק חשב שהוא יצליח.‬
‫"אין מצב, ילד פרסומת. הן שלי."‬
‫ואז פלו מ"פרוגרסיב" מגיעה על סוס משום מה.‬
‫אבל מי זה?‬ ‫טוני הטיגריס מרים גלגל באופנוע שלו,‬
‫מנופף במזומנים.‬
‫אי אפשר לנצח את טוני. זה כסף ישן.‬
‫אז אני, האישה הזאת וג'ייק.‬
‫אני חושבת שמה שקרה היה שג'ייק הבין‬
‫שאני והאישה הזאת זקוקות לניצחון יותר ממנו.‬
‫אז כמו שכן טוב, "סטייט פארם" נסוג.‬
‫כן.‬
‫נשארנו אני והאישה הזאת.‬
‫אנחנו משחקות פינג-פונג, הלוך ושוב.‬
‫נראה לי שאיבדתי הכרה כי כשהתעוררתי,‬
‫הגענו לסכום שלא הסכמתי לשלם‬ ‫מאז ימיי בקולג'.‬
‫אז כמו בקולג', חשבתי,‬ ‫"זה מטורף. אני לא אסיים".‬
‫כשהם עמדו להגיד,‬ ‫"פעם ראשונה, שנייה, נמכר לאישה מקדימה",‬
‫יו ג'קמן צעד קדימה,‬ ‫עצר את מנהל המכירה הפומבית,‬
‫ואמר, "לפני שנסיים את המכירה,‬ ‫אני חייב לומר‬
‫"שאני ממש נרגש מהנדיבות של הקהל הערב.‬
‫"אתם יודעים...‬
‫"יש לי שתי כפפות.‬
‫"אם אחתום על שתיהן,‬
‫"שתי הנשים האלו‬ ‫ישלמו כל אחת את אותו סכום?"‬
‫והוא הביט ישירות לעברי.‬
‫אף פעם לא שילמתי על סקס...‬
‫אבל הוצאתי 7,000 דולר‬ ‫על קשר עין עם יו ג'קמן.‬
‫תודה על מחיאות הכפיים.‬ ‫הבדיחה הזאת הייתה יקרה.‬
‫אמרו לי, "זו הוצאה מוכרת במס".‬
‫אמרתי, "אני אוודא שכך יהיה".‬
‫הלוואי שיכולתי להגיד שחשבתי על הצדקה,‬
‫אבל האמת היא שנזכרתי בזה רק בסוף.‬
‫אפילו אז, בקושי הקשבתי.‬ ‫הייתי עסוקה בשיחה עם הכפפה.‬
‫כאילו, "האצבעות של יו היו בתוכך.‬ ‫איך זה היה?"‬
‫"עדין באופן מפתיע."‬
‫"ידעתי."‬
‫הסיפור הזה תמיד מאפשר לי לדעת‬ ‫מי גדל בכנסייה,‬
‫כי הם צוחקים כשאני אומרת, "יש לי שתיים".‬
‫אתם חושבים, "קראתי את התנ"ך.‬
‫"אני יודע מתי הם עומדים‬ ‫לחתוך תינוק לשניים."‬
‫יישומון ההיכרויות לא בשבילי, אגב.‬ ‫לא נראה לי שאצליח.‬
‫מישהו כאן ביישומון היכרויות?‬
‫בסדר. יש פה מישהו‬ ‫שאף פעם לא היה ביישומון היכרויות?‬
‫אני לא רוצה לדעת.‬
‫חבל ששאלתי.‬
‫שביעות הרצון העצמית בקריאות האלו.‬
‫שנאתי כל רגע.‬
‫אם אף פעם לא הייתם, אספר לכם איך זה.‬
‫בכל פרופיל, מקבלים שישה צילומים‬
‫של מה שנראה כמו שישה בני אדם שונים.‬
‫ואז את יושבת בבית קפה ומחכה לו.‬
‫כאילו, "קדימה, צילום מספר שלוש."‬
‫ואז הוא מגיע לשם,‬ ‫ואת חושבת, "לעזאזל, זה ארבע".‬
‫אבל אי אפשר לעזוב.‬
‫את צריכה לשבת שם 45 דקות, להנהן ולחייך,‬
‫בידיעה שתסנני אותו אחר כך.‬
‫זה מלחיץ.‬ ‫כמו היילי ג'ואל אוסמנט ב"חוש השישי".‬
‫כאילו, "הוא עדיין לא יודע שהוא מת".‬
‫דייטינג זה מביך, בעיקר היישומונים.‬
‫דייט מיישומון זה לא פגישה עיוורת,‬ ‫אבל זו פגישה קצרת ראייה.‬
‫הדייט הראשון קל.‬ ‫ארוחת ערב, משקאות. זה בסיסי.‬
‫אבל אז הם אומרים, "זה היה כיף.‬ ‫כדאי שניפגש שוב. מה נעשה?"‬
‫את חושבת, "לעזאזל, אני לא אדם‬ ‫עם תחביבים או תחומי עניין.‬
‫"אני סתם ערימה‬ ‫של אופוסומים מבוהלים במעיל גשם,‬
‫"שמחקה מישהי שראיתי ברחוב‬ ‫לפני שמונה שנים."‬
‫ואז את צריכה להתחבר לאינטרנט‬ ‫בבית כמו אפסית.‬
‫"רעיונות לדייט, 2023."‬
‫נוכל לשחק באולינג.‬
‫עברתם פעם ליד אולם באולינג?‬ ‫איך זה עדיין קיים?‬
‫דייט שני, ככה.‬
‫נוכל לשחק באולינג או מיני גולף.‬
‫"לייזר טאג" זה דבר אמיתי?‬
‫אלו דברים שעושים בקבוצות נוער בכנסייה‬
‫כדי לא לגעת זה בזה.‬
‫"תשרוך את נעלי הבאולינג , אחי.‬
‫"או שתהיה שלי הלילה או של ישו.‬
‫"לא תכניס אצבעות לכאן. אפשר לכאן.‬
‫"תבחר לעצמך כדור."‬
‫אני אדם מופנם ולכן קשה לי יותר בדייטינג.‬
‫המוחצנים טובים בזה יותר‬ ‫כי הם אוהבים להכיר אנשים.‬
‫אתם אוהבים את זה משום מה.‬
‫לכן אתם טובים יותר בסקס מזדמן.‬
‫כשחושבים על זה,‬ ‫סטוץ זה לפגוש מישהו הכי חזק שאפשר.‬
‫כמופנמת, אף פעם לא הצלחתי לעשות סקס מזדמן.‬
‫אני לא יכולה אפילו להזדהות‬ ‫עם חבריי הקומיקאים‬
‫כשהם מדברים על סקס בסיבובי הופעות.‬
‫"כן, שכבתי עם בחורה אחת‬ ‫ואיבדתי עניין אחרי שגמרתי."‬
‫"לגמרי. ככה אני מרגישה‬ ‫אחרי שאני עושה קקי ב'בארנס אנד נובל'."‬
‫נכון? כי זה כאילו,‬ ‫"השגתי את מה שרציתי. אפשר ללכת".‬
‫אבל הכי כיף לדבר עם החברים האלו.‬
‫אני תמיד רוצה להקשיב לאלו‬ ‫שעושים סקס מזדמן באופן קבוע.‬
‫אני מדברת עם חברה אחת מ"טינדר" כל שני.‬
‫"איך היה בסופ״ש?"‬
‫היא אומרת, "נהדר. זוכרת את הבחור ההוא?‬ ‫הוא מעולה בדיבור גס, טיילור".‬
‫"מה זה דיבור גס טוב, לדעתך?"‬
‫היא אומרת,‬ ‫"אני אוהבת שקוראים לי זונה ומופקרת".‬
‫אמרתי, "אלוהים.‬
‫"אם את אוהבת שקוראים לך‬ ‫זונה ומופקרת במיטה,‬
‫"סימן שההורים שלך ממש אהבו אותך."‬
‫דיבור גס זה מגרה‬ ‫כי אלו דברים שאף פעם לא שמעת קודם.‬
‫אם מישהו היה קורא לי‬ ‫זונה במיטה, הייתי אומרת,‬
‫"סליחה?‬
‫"ככה אבא שלי קורא לי.‬
‫"זה כינוי משפחתי. גבולות, אדוני.‬
‫"תסתכל מסביב.‬
‫"זה סקס או חג ההודיה?"‬
‫תקלוט את הסיטואציה.‬
‫אני רוצה לשמוע דברים שלא שמעתי.‬
‫אני רוצה לשמוע,‬ ‫"היי, פתחתי בשבילך חשבון לקולג'.‬
‫"אני חושב שהזרועות שלך רזות מדי.‬
‫"ממש נהניתי מהספיישל שלך ב'נטפליקס'."‬
‫יש לי תסביך אבא.‬
‫אני עובדת על זה.‬ ‫בטיפול, לא במערכות יחסים יותר.‬
‫פעם, הייתי שולחת הודעה קבוצתית‬ ‫לאבא שלי ולחברים שלי לשעבר,‬
‫"אני לא מרגישה יפה היום. מי אשם בזה?‬
‫"תדונו בזה."‬
‫זה התקבל טוב יותר מבדרך כלל.‬ ‫אתם מדאיגים אותי.‬
‫זה נכון לגביי בדרך כלל. הכול בסדר?‬
‫אני ממש מחבבת אתכם. אתם נהדרים.‬
‫יש לי חברה מוחצנת אחרת‬ ‫שהסכימה לשלישייה עם זה שהיא יצאה איתו.‬
‫אמרתי, "באמת?"‬
‫אמרה, "כן. היית מסכימה?" "אלוהים, לא."‬
‫אין לי עניין בלבלות עם עוד שניים.‬
‫מעולם לא ישבתי במושב האמצע בטיסה,‬ ‫נלחמת על משענת יד‬
‫ואומרת, "היה מגניב אם היינו עירומים".‬
‫לא נראה לי שאוכל לצאת שוב עם מוחצן.‬
‫יצאתי פעם עם מוחצן. עברנו לגור יחד.‬
‫בשבוע הראשון הוא אמר,‬ ‫"היי, אולי נזמין כמה אנשים?"‬
‫אמרתי, "אם אתה לא רוצה להיות איתי,‬ ‫פשוט תגיד.‬
‫"רוצה להזמין אנשים? להזמין למה?‬
‫"לראות את גופתי המתה?"‬
‫אם אתה מוחצן שמאוהב באישה מופנמת,‬
‫אתה חייב להבין שלבקש מאיתנו להזמין אנשים‬
‫זה כמו לבקש סקס אנאלי.‬
‫תראה את המבט שלנו.‬
‫כאילו, "סליחה,‬
‫"זה יום ההולדת שלך?"‬
‫זה נשמע כמו בקשה גדולה ליום שלישי סתמי.‬
‫אני גרה לבד עכשיו. זה מדהים.‬
‫אני נרדמת באמצע המיטה כמו מלך.‬ ‫"לילה טוב, ג'ופרי."‬
‫זה נפלא.‬
‫אני אוכלת כל מה שאני קונה.‬ ‫הכול נכנס לתוכי או מתקלקל.‬
‫זה כוח, אתם מבינים? כן.‬
‫אם אגרום לסתימה בשירותים,‬ ‫לא אצטרך לטפל בזה מיד.‬
‫זה חופש, מבינים?‬
‫כשגרתי עם גבר שנמשכתי אליו, חשבתי,‬
‫"בבקשה, אסלה, אל תגלי לו שאני אנושית.‬
‫"אני מתחננת בפנייך,‬ ‫קח את סודותיי האפלים לקבר המים שלך.‬
‫"תזכרי את העסקה בינינו!"‬
‫עכשיו אני אומרת, "אסלה אפסית,‬ ‫בשביל זה יש מכסה אסלה!‬
‫"רוצה לראות את השמים? תמלאי את תפקידך!"‬
‫בשנות ה-20 שלי פחדתי להיות רווקה.‬
‫הייתי מבועתת בגלל זה.‬
‫קפצתי ממערכת יחסים אחת לשנייה.‬
‫פחדתי נורא שאמות בודדה.‬
‫עכשיו, כשהתבגרתי,‬ ‫אני חושבת, "לא אמות לבד."‬
‫אני לא יוצאת להליכות לבד, בסדר?‬
‫מישהו יהיה שם כשאמות.‬
‫רופא, רוצח, מישהו יהיה עד.‬
‫אבל אני רווקה בשנה האחרונה,‬
‫וזאת הייתה השנה הכי רגועה בחיי.‬
‫היה פשוט נפלא.‬
‫להתעורר כל יום ולהגיד,‬ ‫"איש לא יגרום לי לבכות היום חוץ ממני".‬
‫השלווה, זה נפלא.‬
‫העניין הוא שלהיות רווקה זה לא מה שמבאס.‬
‫דייטינג זה מבאס, ואפשר לוותר על זה.‬
‫דייטינג זה מה שמחורבן.‬
‫התנועה הבלתי פוסקת בין תקווה לאכזבה.‬
‫דייטינג זה כמו להיות בובה במשחק מנוף.‬
‫"אלוהים, זה קורה! לא, זה לא.‬
‫"אלוהים, הנה זה בא.‬
‫"אני לא מאמינה שאמרתי את זה! זה מביך.‬
‫"הזזת אותי כדי להגיע למשהו אחר.‬ ‫אני מבינה.‬
‫"הבנתי."‬
‫דברים משתנים כל כך מהר ככל כשמתבגרים.‬
‫לא דיברתי עם חברה אחת במשך שבועיים‬ ‫והתקשרתי כדי להתעדכן.‬
‫היא אמרה, "לא תאמיני.‬ ‫פגשתי את נפשי התאומה ב'באמבל'".‬
‫פשוט ככה. הם יתחתנו באביב הקרוב.‬
‫שכבנו באותה ערימה של בובות במשך שנים.‬
‫עצמתי עיניים לרגע, וכשפקחתי אותן,‬ ‫היא הייתה בצד השני של הזכוכית‬
‫ואמרה, "זה יקרה גם לך!"‬
‫אני אוהבת להיות החברה הניטרלית שלא יוצאת‬
‫כי ככל שמתקרבים לגיל 30,‬ ‫הפרידות נעשות כואבות יותר ויותר.‬
‫חצי מהחברים שלי מאורסים,‬
‫וחצי מהם עוברים פרידה איומה‬ ‫מהאדם שהם חשבו שימותו איתו.‬
‫אז בחצי מהשיחות שאני מקבלת זה,‬
‫"אני מתחתנת!", ובחצי מהן זה, "אני מזדקנת!"‬
‫ואני אומרת, "אני מזמינה 'טאקו בל'.‬ ‫מי רוצה?"‬
‫"טאקו בל", מתאים לכל אירוע.‬
‫דבר לא גורם לך לשמוח שאת רווקה‬ ‫יותר מאשר לצפות בפרידה קשה של חברה.‬
‫לא נעים להגיד, אבל זאת האמת.‬
‫חברה שלי שנפרדה עדיין עוקבת‬ ‫אחרי האקס שלה ברשתות החברתיות‬
‫כי היא מנסה להיות בוגרת ומפותחת.‬ ‫טעות של טירונים.‬
‫האקס שלה העלה צילום‬ ‫שלו ושל החברה החדשה שלו,‬
‫שהיא דוגמנית.‬
‫אל תדאגו. כולנו התקשרנו אליה.‬ ‫"היי, מה נשמע? היית אונליין היום?‬
‫"כי חשבנו על יום ללא מסכים היום.‬
‫"חשבנו לכבות מסכים אולי,‬ ‫לקחת שמיכה, למצוא שדה.‬
‫"להציץ אולי בתנ"ך שוב, אני לא יודעת."‬
‫היא אמרה, "ראיתי כבר".‬
‫אמרנו, "מאוחר מדי. בסדר. את בסדר?"‬
‫היא אמרה, "לא. האמת, הייתי מעדיפה‬ ‫שהוא יצא עם גבר במקום".‬
‫אמרנו, "את כל כך בעייתית, טריש.‬
‫"למה עדיף לך שהוא יצא עם גבר?"‬
‫היא אמרה, "לא,‬
‫"כי אם הוא עזב אותי בשביל גבר, זה כאילו,‬
‫'בסדר, הוא רצה משהו שאני לא יכולה להיות'."‬
‫אמרנו, "כן. כאילו, זה... טוב... נכון?‬
‫"לא!‬
‫"את כל כך יפה, מותק.‬
‫"אבל כמו דוגמנית? זו רמה אחרת של...‬
‫"הביטי סביב. לו היית דוגמנות,‬ ‫כולנו היינו גם, לא?‬
‫"זאת לא נבחרת הדוגמניות,‬ ‫זאת נבחרת האישיות.‬
‫"כאילו, את ב... קבוצה אחרת."‬
‫יש לנו חברה אחרת שבגדו בה, וזה מטורף.‬
‫אי אפשר לבגוד יותר.‬
‫אנחנו לא בשנות ה-90, אידיוט!‬
‫הטלפון שלך עוקב אחרי כל תנועה שלך.‬
‫אתה תיתפס. אם תלך לקנות למאהבת שלך פרחים,‬
‫אשתך תקבל מסרון מ"בנק אוף אמריקה".‬
‫כאילו, " שמנו לב שסטיב התנהג בהתחשבות?‬
‫"חשבנו שזו פעילות חשודה,‬
‫"כאן בבנק, כי אנחנו מכירים את החלאה הזה."‬
‫חשוב לדעתי לבלות עם חברים נשואים‬ ‫אם את רווקה.‬
‫יש לך תפקיד חשוב בחייהם.‬
‫אני אוהבת להיות כינור שלישי‬ ‫לחבריי הנשואים. ארוחה, סרט.‬
‫כי אני אוהבת שהם הולכים לעברי‬ ‫בחזית המסעדה,‬
‫ואני יודעת שהם רבו במכונית.‬
‫הנשואים חושבים שהם טובים בלהסתיר.‬
‫הם אומרים, "נחזור לזה אחר כך‬ ‫ונבלה ערב נעים יחד",‬
‫ואז נכנסים, מיוזעים, "טוב לראות אותך.‬
‫"יופי שאנחנו עושים את זה.‬
‫"הביאו כבר לחם?‬ ‫הלחם היה אמור להגיע לפנינו.‬
‫"אפשר לקבל לחם, בבקשה?‬
‫"שיהיה לנו משהו לעשות עם הידיים‬ ‫חוץ מלתקוף זה את זה, בבקשה?‬
‫"מה שלומך? ספרי לנו עלייך.‬
‫"אל תאלצי אותי להביט בה."‬
‫ואז את, כחברה הרווקה,‬ ‫מספרת להם על הדייטינג בימינו.‬
‫מספרת על הסינונים, וההתחזויות,‬ ‫והפורנו של הבינה המלאכותית.‬
‫ואת יודעת שהם יחזרו למכונית אחרי כמה שעות...‬
‫"אני לא אומר את זה מספיק,‬ ‫אבל אני אסיר תודה עלייך."‬
‫לבלות עם חברים נשואים, ללכת אליהם לברבקיו.‬
‫"אשמח לבוא. מה להביא?‬
‫"קרח? קינוח? פרספקטיבה?"‬
‫רוצים לדעת מה הכי טוב בלהיות רווקה?‬ ‫הדבר הכי טוב,‬
‫ללא ספק, זה שאת לא צריכה‬ ‫להציג אף אחד בפני ההורים שלך.‬
‫הכרתם להורים שלכם אנשים שיצאתם איתם?‬
‫לא מדובר בלהציג זה לזה אנשים שאת אוהבת.‬
‫נכון? לא!‬
‫מדובר בלהראות לבן הזוג שלך‬ ‫למה את מתנהגת ברשעות לפעמים.‬
‫מדובר בלקחת את בן הזוג שלך למין‬ ‫לזירת הפשע.‬
‫להגיד, "רואה? הסיפורים נכונים."‬
‫כי את לא רוצה שבן זוגך יחבב את הורייך.‬
‫את רוצה שבסוף הערב הם יגידו, "אלוהים.‬
‫"ההורים שלך ממש..."‬
‫"אני יודעת."‬
‫"ברצינות, מותק. איך בכלל...?"‬
‫"אני לא יודעת.‬
‫"נראה שמישהו צריך לא לעשות סיפור‬ ‫כשאני מתנהגת כמו כלבה לפעמים.‬
‫"נראה שעכשיו, כשיש לנו את כל המידע,‬
‫"הייתי יכולה להיות‬ ‫הרבה יותר מטורפת לו רציתי.‬
‫"אבל אני מנהלת את זה לא רע, ו...‬
‫"מגיע לי שנעצור ב'טרגט' בדרך הביתה.‬
‫"ללא הגבלת זמן.‬
‫"ואני רוצה עגלה,‬
‫"לא סל."‬
‫צריך להיזהר כשמכירים מישהו להורים.‬
‫כי ההורים שלכם‬ ‫לא תמיד מתנהגים כמו הורים, נכון?‬
‫ההורים שלי לא. הם חתרו תחתיי‬ ‫בכל פעם שהבאתי מישהו לפגוש אותם.‬
‫עשיתי הכול נכון.‬ ‫הקפדתי על שיחה מקדימה ברכב.‬
‫"היי, תזכור שהאנשים האלו שם,‬ ‫הם לא חברים שלך.‬
‫"אל תיקח אישית שום דבר שהם אומרים.‬ ‫זה לא אתה, אלו הם.‬
‫"רוצה לכתוב את זה על היד למקרה שתשכח?‬
‫"לא? תוכל להביט בקעקוע שלי‬ ‫אם תפחד. קדימה."‬
‫ואז את נכנסת פנימה,‬
‫מוכנה שהורייך יחשפו מי הם באמת,‬
‫וההורים שלך יורדים למטה בחינניות,‬
‫ומתנהגים מדהים כל הערב.‬
‫הם משעשעים, מגניבים, רגועים.‬
‫אבא שלך בחולצת הוואי פתוחה.‬
‫שורת קונגה של איש אחד, מחלק משקאות,‬
‫אומר כל מיני דברים פרוגרסיביים‬ ‫שמעולם לא שמעת אותו אומר.‬
‫"רוצה עוד בירה? נלך לשחק גולף מתישהו.‬
‫"מה כינויי הגוף שלך שוב?"‬
‫ואת חוזרת למכונית אחר כך,‬ ‫ממלמלת כמו אחת שמאמינה בקונספירציות.‬
‫"זה לא... הייתי שם ואני יודעת מה קרה,‬ ‫וזה לא היה ככה...‬
‫"אף אחד לא יגיד לי מה לא קרה,‬ ‫ואני יודעת הכול."‬
‫כשהחבר שלך חוגר ואומר,‬
‫"אני לא מבין, ההורים שלך מדהימים."‬
‫ואת כזה...‬
‫"לא, הם לא.‬
‫"אני לא יודעת מי היו אנשי הלטאה האלו,‬
‫"אבל הם לא אלו ששברו אותי."‬
‫ובפעם הבאה שאת פוגשת את ההורים,‬ ‫הם מרוצים מעצמם.‬
‫"נראה שג'ייסון חיבב אותנו."‬ ‫ואת, "אני יודעת מה אתם עושים."‬
‫"אולי המטפל שלך ירצה לפגוש אותנו‬ ‫ולשמוע את הצד שלנו."‬
‫"אני כבר מתה שתהיו באדמה."‬
‫"בסדר, אנחנו רוצים שישרפו אותנו."‬
‫"אפזר את האפר שלכם במקום‬ ‫שגם אלוהים לא ימצא אותו!‬
‫"להתראות בחג הפסחא."‬
‫גם הטיפול הפסיכולוגי משתפר כשאת רווקה‬ ‫כי אפשר להעמיק בדברים כאלו.‬
‫כשאת במערכת יחסים,‬ ‫את מבזבז חצי מכל פגישה טיפולית‬
‫על כל החרא שבן זוגך‬ ‫לא מוכן ללכת בגללו לטיפול.‬
‫כשאת רווקה,‬ ‫יש לך שעה להתרכז בעצמך כל שבוע.‬
‫זה כמעט יותר מדי. את צריכה‬ ‫להכין שיעורי בית בימים האחרים.‬
‫אחרי הפרידה האחרונה שלי,‬ ‫הגעתי כל שבוע לטיפול שופעת רעיונות.‬
‫"את יודעת מה הבנתי השבוע?‬ ‫בית הספר היסודי שלמדתי בו?‬
‫"היה מולו בית קברות."‬
‫והיא אמרה, "בסדר. ו...?"‬
‫"לא יודעת, אבל זה נראה חשוב, לא?‬
‫"אני מביאה מצרכים ואת אופה את העוגה.‬ ‫אני לא רופאה.‬
‫"חפרתי עמוק בעצמי,‬
‫"מצאתי משהו מפחיד , והבאתי אותו אלייך.‬
‫"הייתי אמיצה מאוד. איפה הפרס שלי?‬
‫"כל כך אמיצה, הלקוחה המועדפת!"‬
‫אני רוצה לדעת אם אני‬ ‫המועדפת על המטפלת שלי.‬
‫אי אפשר לשאול. היא לא תגיד. ניסיתי.‬
‫הדרך היחידה לגלות היא‬
‫ליצור קשר עם לקוחה אחרת שלה.‬
‫אני והלקוחה האחרת מתכננות להתקשר אליה‬
‫בסוף השבוע.‬
‫בנפרד.‬
‫בדיוק באותה שעה.‬
‫אובדניות.‬
‫ונראה למי היא תענה.‬
‫שתינו רוצות לגמור.‬ ‫את מי תבחרי להשאיר, ד"ר?‬
‫מי שתנצח, תעבור ללקוחות הבאים.‬
‫ונרשום את זה כדירוג, מבינים?‬
‫מעין טורניר עצבות כזה.‬
‫אני עובדת בטיפול על חרדה.‬
‫זה העניין שלי במשך שנים.‬ ‫מישהו כאן סובל מחרדה?‬
‫מישהו מתמודד עם התקפי חרדה?‬
‫מישהו הגיע פעם לחדר מיון בגלל התקפי חרדה?‬
‫יש כמה, תראו!‬
‫מה חשבתם שקרה? התקף לב?‬
‫כן. את באה לשם ואומרים לך,‬ ‫"השכל שלך תוקף אותך."‬
‫אשפר את הרגשתכם.‬
‫הלכתי פעם למיון‬ ‫כי נרדמתי עם אוזניות "איירפודס".‬
‫לא מצאתי אחת כשהתעוררתי,‬ ‫וחשבתי שבלעתי אותה.‬
‫"כלומר, נסעת חצי הדרך לשם‬ ‫והסתובבת כי זה היה מטופש?"‬
‫לא. הלכתי עד הסוף. נבדקתי.‬
‫הלוואי שיכולתי להעמיד פנים‬ ‫שהסיפור הזה קרה ממש מזמן,‬
‫אבל הטכנולוגיה הופכת את זה לבלתי אפשרי.‬
‫כל חיי היה לי קשה לישון.‬
‫לפני ה"איירפודס",‬ ‫הייתי נרדמת עם אוזניות רגילות‬
‫כשאני מאזינה לפודקאסט או לסרט, משהו מרגיע.‬
‫ולפני ה"איירפודס", לאוזניות היו כבלים.‬
‫אז אם בולעים אותן, אפשר למשוך‬ ‫אותן כמו ממחטה של קוסם. קל.‬
‫ואז יצאו ה"איירפודס" והתחלתי לישון איתן.‬
‫אז לפני כמה שנים, לא חשוב כמה,‬
‫נרדמתי עם שתי אוזניות "איירפודס"‬ ‫והתעוררתי עם אחת,‬
‫וחשבתי, "ברור שבלעתי אותה".‬
‫כמו תינוק או כלב שבולעים.‬
‫שכנעתי את אחותי לקחת אותי לחדר המיון,‬
‫והרסתי לכולם את בוקר חג המולד.‬
‫הגענו לחדר המיון בעיר הולדתנו,‬
‫והייתי צריכה לספר לשלוש נשים מבוגרות‬ ‫בדלפק הקבלה למה באתי.‬
‫אמרתי, "אתן בטח שומעות את זה הרבה,‬
‫"אבל כנראה...‬
‫"שאני אולי...‬
‫"לא בכוונה...‬
‫"תוך כדי שינה...‬
‫"בלעתי...‬
‫"אוזניית 'איירפודס'?"‬
‫והן עשו...‬
‫"'איירפודס'? חומד, הן די גדולות.‬
‫"הן גדולות.‬
‫"את באמת חושבת שבלעת...?"‬
‫אמרתי, "אולי לא ננהל דיון קבוצתי‬
‫"על מה שאני יכולה ולא יכולה לבלוע, טוב?"‬
‫הן אמרו, "מישהי הייתה מכוערת בחטיבה.‬ ‫נכניס אותך".‬
‫אז הן הכניסו אותי.‬
‫חיכינו לרופא.‬
‫אגב, אני לא יודעת מה חשבתי שרופא יעשה‬
‫לו באמת בלעתי אוזנייה.‬
‫הם לא ינתחו.‬
‫הם יגידו, "אלוהים, כן, זה שם.‬
‫"תעצרו ב"טאקו בל" בדרך הביתה. בהצלחה."‬
‫"טאקו בל", מתאים לכל אירוע.‬
‫אני לא יודעת איזה נזק חשבתי‬ ‫שהאוזנייה תגרום לי.‬
‫"מה אם היא עדיין טעונה?‬
‫"מה אם היא תחשמל לי את המעיים?‬
‫"או תשמיע גרסאות כיסוי של 'גלי'‬ ‫וכולם ישמעו?"‬
‫אחותי אמרה, "מחקת את כולן".‬
‫"לא את כולן. חלק מהן מעולות!"‬
‫לפני שרופא הגיע לטפל בנו,‬
‫אחותי השנייה התקשרה מהבית ואמרה,‬
‫"כן. מצאנו אותה בציפית הכרית.‬
‫"המשוגעת רוצה לחזור הביתה לאכול פנקייקים?"‬
‫הייתי נבוכה נורא,‬
‫ורציתי לחמוק משם כמה שיותר מהר.‬
‫אמרתי, "בואי נלך".‬
‫אחותי אמרה, "אי אפשר להיעלם.‬ ‫יחשבו שקרה משהו רע".‬
‫אמרתי, "משהו רע באמת קרה. בואי!"‬
‫היא אמרה, "זו יציאת חירום".‬
‫אמרתי, "זה חדר מיון.‬ ‫זו יציאה רגילה. בואי נלך!"‬
‫זאת הבעיה שלי עם חדר המיון.‬
‫כשאת בהתקף חרדה, זאת האפשרות היחידה שלך.‬
‫לכן אני חושבת שצריך לפתוח‬ ‫אפשרות שנייה בסמוך‬
‫שנקראת "חדר החרדה". בסדר?‬
‫אז יש חדר מיון וחדר חרדה.‬
‫לחדר המיון הולכים כשיורים בך,‬ ‫דוקרים אותך, כשאת ממש מדממת.‬
‫הולכים לשם למלא טפסים,‬ ‫כי נראה שזה הזמן הנכון לעשות זאת.‬
‫ולחדר החרדה הולכים‬
‫כש"אני לא יודעת איפה הרע,‬ ‫אבל הוא איפשהו בתוכי.‬
‫"זה סרטן או השטן,‬ ‫אבל אני חייבת להוציא את זה."‬
‫ובשביל זה צריך רק טופס אחד שכתוב בו‬
‫"אני יודעת שזה כנראה בסדר, אבל...‬
‫"מגרד לי בעצמות. אני לא יודעת!‬
‫"אני צריכה רק שמישהו בחלוק לבן‬ ‫יגיד לי שאני טיפשה."‬
‫אני יודעת שציינתי קודם שאני מתקשה לישון.‬
‫אבל בבקשה, למען השם,‬ ‫אל תשלחו לי כתבות אחרי המופע.‬
‫ברור לי שהכוונה טובה, אבל אני נשבעת‬ ‫שקראתי כל כתבה אפשרית על שינה.‬
‫"שלוש דרכים לשינה טובה יותר!"‬
‫אלו אותן עצות ממוחזרות שוב ושוב.‬
‫"תרססי ערפילי אזוביון‬
‫"על הצד הקר של הכרית שלך בשעת הדמדומים."‬
‫מה אני, מכשפה?‬
‫"תוודאי שחשוך ושקט בחדר שלך בלילה."‬
‫"אלוהים, אמור להיות חשוך? אני כל כך טיפשה.‬
‫"ישנתי מתחת לכדור דיסקו בשביל האווירה.‬
‫"לא ידעתי!‬
‫"בסדר. חשוך, שקט. יש. תוקן!"‬
‫"מדוע לא להשאיר את הטלפון הנייד‬ ‫בחדר אחר בלילה?"‬
‫"אולי תשאירי את התינוק שלך בחוץ?"‬
‫זה לא שאני נגד עצות שינה. אני רק תשושה.‬
‫היחס שלי לעצות שינה דומה‬ ‫ליחס של הרבה גברים לפורנו.‬
‫כאילו, "לא, ראיתי את כל הדברים הבסיסיים.‬
‫"תנו לי משהו מוזר."‬
‫אני רוצה לשאול משהו.‬
‫אקדים ואומר שזה בסדר אם לאף אחד אין תשובה.‬
‫אני שואלת כל קהל כל ערב. זה לא משהו מוזר.‬
‫אם אתם חושבים שיש לכם עצת שינה מוזרה‬ ‫שאף פעם לא שמעתי עליה...‬
‫קראתי כל כתבה, הקשבתי לכל פודקאסט,‬ ‫ראיתי הרבה סרטוני "טיקטוק".‬
‫אני שואלת את זה כל קהל בכל ערב‬ ‫בסיבוב ההופעות הזה.‬
‫אם אתם חושבים שיש לכם עצת שינה מוזרה‬ ‫שאף פעם לא שמעתי עליה,‬
‫הרימו יד ותגידו לי מהי.‬
‫עם זאת, אם מישהו יגיד,‬ ‫"ניסית את יישומון 'קאלם מדיטיישן'?"‬
‫אוודא שיוציאו אתכם מכאן.‬
‫זה בסדר אם אין תשובה.‬
‫למישהו יש? יש כאן אחת בטוחה בעצמה.‬
‫מה את מציעה?‬
‫לאונן.‬ ‫-לאונן?‬
‫תעשי לי טובה, כלבה.‬
‫נראה לך שלא ניסיתי לאונן?‬
‫אני לא הולכת לישון,‬ ‫אני "גומרת" לישון. הבא בתור.‬
‫בסדר.‬
‫מה עוד? תודה על שיתוף הפעולה.‬
‫טוב, מה את מציעה?‬
‫יש שני דברים?‬
‫ועושים אותם לפי הסדר? בסדר.‬
‫תעשי עמידת ידיים.‬
‫לעשות עמידת ידיים על הקיר? בסדר. יוגה, לא.‬
‫נשמע שאני צריכה להיות‬ ‫חתיכה יותר בשביל זה. אני לא יכולה.‬
‫בסדר, אני רוצה לשמוע עד הסוף.‬
‫אז לעשות עמידת ידיים על הקיר.‬
‫רק לכמה רגעים.‬
‫רק לכמה רגעים. קל, פשוט, נערת שער יפה.‬
‫ככה אנשים יפים מדברים.‬
‫הם אומרים, "תעשי עמידת ידיים עשר שניות.‬ ‫זה לא סיפור".‬
‫כאילו, כמה מאיתנו ממש כבדות.‬
‫בכל מקרה, סליחה. תמשיכי.‬
‫את צריכה להיות הפוכה.‬
‫ואז ישנים הפוך.‬
‫לא שמעתי על עמידת הידיים,‬ ‫אבל שמעתי על לישון הפוך.‬
‫כי זה משנה את המיטה, כן.‬
‫זה מבלבל את הגוף.‬ ‫כן, לבלבל את עצמך כדי לישון. בסדר.‬
‫אפשרי. שמעתי חצי מזה.‬
‫בסדר, אז קבלי חצי.‬
‫עוד מישהו חושב שיש לו עצה מוזרה?‬ ‫ממש מוזרה.‬
‫זה בסדר אם אין לכם.‬
‫אני רק סקרנית.‬
‫טוב, מי אמר "ואו"?‬
‫בסדר, מה את מציעה?‬
‫תקשיבי לו מדבר.‬
‫להקשיב למי?‬
‫לבחור הזה!‬
‫להקשיב לבחור שאיתך מדבר?‬
‫את מנסה שיעזבו אותך?‬
‫או שאת מנסה להיפטר מבן הזוג שלך?‬
‫כאילו, "הבחור הזה פנוי.‬
‫"הוא רק מדבר ומדבר,‬ ‫ואת נרדמת בסופו של דבר.‬
‫"המיטה הזאת כאן."‬
‫ואו, בסדר. זה היה כיף.‬
‫נתקלנו לפתע בגירושים. נכון שזה היה כיף?‬
‫זו פעם ראשונה שזה קורה עם השאלה הזאת.‬
‫אף פעם לא שמעתי דבר כזה.‬
‫"קחי הביתה את החרא המשעמם הזה."‬
‫בסדר. אחרונה. מה את מציעה?‬
‫להקשיב לשיחות טלפון אקראיות‬ ‫של מישהו בחדר השני.‬
‫אני מקשיבה לאימא שלי מדברת עם סבתא שלי...‬
‫את מצותתת לשיחת טלפון של מישהו בחדר השני?‬
‫לאימא שלך שמדברת עם סבתא שלך?‬
‫פספסת את כל הקטע שאמרתי בו שאני לבד?‬
‫הבחורה הקודמת הציעה לי מישהו לפחות.‬
‫"ניסית להירדם לקולות אנשים‬ ‫שאוהבים אותך בחדר השני?"‬
‫לו יכולתי, הייתי עושה זאת!‬
‫טוב, זה העליב אותי.‬
‫אספר לכם על העצה הכי טובה‬ ‫ששמעתי בסיבוב הזה.‬
‫זה היה לפני כמה חודשים.‬
‫אישה בשורה הראשונה אמרה שיש לה עצה מוזרה.‬
‫שאלתי, "מה?"‬
‫"כשאני לא נרדמת, אני שוכבת‬ ‫הרצפה במטבח במשך עשר דקות."‬
‫אמרתי, "בסדר. ומה קורה אז?"‬
‫היא אמרה, "ואז אני חוזרת למיטה‬ ‫והולכת לישון".‬
‫הבחורה המסכנה עושה לעצמה הורות מתעללת.‬
‫היא אומרת, "את לא נרדמת?‬
‫"יש ילדים שאין להם מיטות, נכון?‬
‫"לכי לשכב עם הפנים על האריחים הקרים‬ ‫במשך עשר דקות,‬
‫"ונראה אם תהיי אסירת תודה יותר."‬
‫ואתם יודעים מה?‬
‫ניסיתי, וזה עובד.‬
‫זה ממש עובד.‬
‫אני עושה ככה על רצפת השירותים במלונות.‬
‫נדבקתי בקורונה הרבה פעמים, אבל...‬
‫אני רוצה להשתלט על החרדה שלי.‬
‫כי אם לא אהיה חרדה, אהיה אדם אחר לגמרי.‬
‫הדאגה לבדה גוזלת כל כך הרבה‬ ‫אנרגיה נפשית ורגשית כל יום.‬
‫וזה לא עוזר.‬
‫זה לא באמת מכין אותך למשהו רע שיקרה.‬
‫אמרתי למטפלת שלי,‬ ‫"אני יודעת שדאגנות לא עוזרת.‬
‫"איך הולך הציטוט הפילוסופי ההוא?‬ ‫'כשאת דואגת, את סובלת פעמיים.'"‬
‫והיא אמרה, "מי אמר את זה?" בדקתי,‬
‫וזה מסרט המשך מחורבן של הארי פוטר.‬
‫הייתי כל כך בטוחה בעצמי,‬ ‫שחיפשתי ב"גוגל" מולה.‬
‫היא אמרה, "מי הפילוסוף שאמר את זה?"‬
‫חשבתי, "ניוט סקמנדר. לעזאזל.‬
‫"נראה לי שזה מעוגיית מזל. אולי נמשיך?‬
‫"אני לא רוצה לדבר על זה יותר."‬
‫בלי חרדה, תהיה לי אישיות אחרת לגמרי,‬
‫כי הרבה מההחלטות שלי מבוססות על פחד,‬
‫ואני לא מקבלת הרבה החלטות בגלל פחד.‬
‫אני צופה באותן סדרות וסרטים שוב ושוב‬ ‫כי זה מרגיע אותי.‬
‫אני יודעת למה לצפות.‬
‫אני יוצאת שוב ושוב עם אותו טיפוס‬ ‫כי אני יודעת מה צפוי ולא נלחצת.‬
‫אם חשבתם שיש לכם "טיפוס"? לא.‬
‫אתם סובלים מחרדה. לכו לטיפול.‬
‫יש לי שלושה אחים צעירים.‬
‫כולם דור זי, כולם קווירים,‬ ‫כולם במערכות יחסים רציניות,‬
‫וכולם כל כך מאוכזבים ממני‬
‫כל פעם שאני מתחילה לצאת‬ ‫עם עוד בחור לבן סטרייט.‬
‫הם אומרים, "בחייך, טיילור.‬ ‫זין על הפטריארכיה."‬
‫"חבר'ה, אני ממש מזיינת את הפטריארכיה."‬
‫יודעים כמה קשה לצאת עם גברים סטרייטים‬
‫כשאת מוקפת בשלוש מערכות יחסים קוויריות?‬
‫מערכות יחסים קוויריות הן הדבר‬ ‫הכי יפה, מתחשב ויצירתי שראיתי בחיי.‬
‫אחותי ואהובתה חיים ברומן רומנטי.‬
‫בכל שיחה,‬
‫"היה לך שבוע קשה בעבודה. את בסדר?"‬
‫היא אומרת, "כן, נכון.‬
‫"אז כדי לעודד אותי,‬ ‫בן זוגי הביאה לי חטיף אהוב במהדורה מוגבלת,‬
‫"הם הביאו לי חול מהחוף‬ ‫שהלכנו אליו בדייט הראשון שלנו,‬
‫"ונכון שתמיד רציתי תנור צעצוע ולא קיבלתי?‬
‫"הם מצאו כזה ב'איביי'."‬
‫אמרתי, "אלוהים, הם בוגדים בך?"‬
‫היא אמרה: "מה? לא! הם מקשיבים לי‬ ‫וזוכרים דברים שאני אומרת."‬
‫אני כזה, "מה?‬ ‫לא, תעברי על הטלפון שלהם.‬
‫"זה חשוד. תעברי על הטלפון שלהם.‬ ‫תסמכי עליי."‬
‫היא אמרה, "בסדר.‬ ‫מה איתך ועם החבר שלך, טיילור?"‬
‫אמרתי, "הכול טוב.‬
‫"החבר שלי קנה לי נקניקייה‬
‫"כי הוא רצה אחת וגם אני הייתי שם.‬
‫"זה היה כל כך רומנטי.‬
‫"הוא אמר, 'מה? סליחה. שתיים, אני מניח'."‬
‫בלי ללכלך על סטרייטים.‬ ‫אתם חמודים, יצאתי עם הרבה,‬
‫אבל אתם כל כך גאים בעצמכם‬ ‫על כלום כמעט במערכת יחסים.‬
‫מרשים לראות את זה.‬
‫באמת. גבר סטרייט יעמיד נר‬ ‫בשירותים שלו ויגיד,‬
‫"שיניתי את כל חיי בשבילך!"‬
‫ואז אומרת, "אפילו לא הדלקת אותו, גבר.‬
‫"יש לו ריח של אזוביון אם ממש מתקרבים.‬
‫"אשמח להחליף את הנר‬ ‫בפרוסת אמפתיה, למען האמת."‬
‫ניסיתם פעם להסביר את רעיון האמפתיה‬ ‫לבחור לבן גבוה ונאה?‬
‫זו שיחה עדינה.‬
‫את אומרת, "טוב, תדמיין שאתה אני".‬
‫"אבל אני לא."‬
‫"בסדר.‬
‫"קשה להתווכח. טושה.‬
‫"תדמיין שאתה מרגיש כמוני."‬
‫"אבל אני לא."‬
‫"בסדר.‬
‫"תדמיין שאתה יכול להרגיש כמוני."‬
‫"לעולם לא."‬
‫"בסדר. תדמיין שאתה שחקן כדורסל."‬
‫"בסדר.‬
‫״מה עוד? אני אוהב את זה."‬
‫"בסדר, אז אתה שחקן כדורסל.‬
‫"ואתה חבר קבוצה נהדר, טוב?‬
‫"אתה אוהב את הקבוצה, נאמן,‬ ‫תעשה הכול למענה,‬
‫"והקבוצה לא שמה לב.‬
‫"הקבוצה לא מעריכה את מה שאתה עושה,‬
‫"וכמה אתה משמעותי.‬
‫"והשבוע, הקבוצה שלך‬
‫"שכחה את יום ההולדת שלך.‬
‫"איך זה גורם לך להרגיש?"‬
‫"זה מבאס!"‬
‫"כן!"‬
‫לגרום לבחור חתיך להזדהות‬ ‫זה כמו לגרום לאישה לגמור.‬
‫"לא לזוז!‬
‫"כל כך קרוב. זו אזעקה של רכב!‬
‫"לשמור על מיקוד, בבקשה!‬
‫"עבדתי כל כך קשה."‬
‫ניסיתי להבין אם אני דו-מינית‬
‫או שצפיתי ב"אופוריה" מהר מדי.‬
‫אני מנסה לצאת עם נשים אבל זה קשה.‬ ‫אני לא יודעת למצוא חן בעיניהן.‬
‫אני יודעת איך עם גברים.‬ ‫פשוט. עובדים עליהם.‬
‫את מחכה עד שהם מחבבים אותך קצת,‬ ‫ואז אומרת,‬
‫"לא מצאתי חן בעיניך." "את כן."‬
‫"לא נכון." "כן נכון."‬
‫"לא נכון." "כן נכון!"‬
‫וממשיכים עד שהם מכניסים אותך להיריון.‬
‫צריך רק להפוך את זה לאתגר כיפי בשבילם.‬
‫"בטח לא תוכל לחיות איתי כל חייך."‬
‫"רק תראי אותי, כלבה!"‬
‫זה כמו לבקש מילד לזרוק את האשפה,‬ ‫והוא אומר,‬
‫"לא!" ואת אומרת, "אמדוד לך זמן".‬
‫והוא עושה...‬
‫"רואה? לא חשבת אפילו‬ ‫שאתה רוצה לעשות את זה."‬
‫"למי אכפת? אני הילד הכי מהיר בעולם."‬
‫קשה הרבה יותר להתחיל עם נשים.‬ ‫זה הרבה יותר עדין.‬
‫להתחיל עם אישה‬ ‫זה כמו לנסות להקפיץ אבן על המים.‬
‫להתחיל עם גבר זה כמו להשליך לבנה דרך חלון.‬
‫כאילו, "לא באמת אכפת לי.‬ ‫אני רק רוצה לראות מה יקרה.‬
‫"אני לא נשארת לגור כאן."‬
‫אולי אני סקסיסטית.‬
‫זה נשמע לי ככה עכשיו, כשאני מדברת.‬
‫אני סקסיסטית כנראה,‬ ‫כי כשגבר דוחה אותי, אני כזה, "אידיוט",‬
‫אבל כשאישה דוחה אותי,‬ ‫"היא בטח יודעת על מה היא מדברת."‬
‫דיברתי על זה עם חברה שלי, כי את לא רוצה...‬
‫מפחיד להגיד שאת דו-מינית,‬ ‫כי מישהו תמיד אומר,‬
‫"תוכיחי. צילום של מרגו רובי.‬ ‫את רטובה? תני לגעת."‬
‫כולם ממש...‬
‫כולם נורא תוקפניים. זה מוזר.‬
‫את צריכה להוכיח לאנשים.‬
‫שאלתי חברה על זה והיא אמרה,‬
‫"מיניות היא רצף, מן הסתם."‬
‫גם היא צפתה ב"אופוריה".‬
‫היא אמרה, "ברור שאני סטרייטית,‬ ‫כי אני לא יכולה לרדת לבחורה.‬
‫"זה דוחה בעיניי."‬
‫אמרתי, "בסדר. בואי נחשוב, טיילור.‬
‫"למה את לא יורדת לבחורה כרגע?‬ ‫כי זה דוחה בעינייך?‬
‫"לא , זה לא דוחה בעיניי,‬
‫"אבל אני לא רוצה להיות גרועה במשהו‬ ‫כאדם בוגר."‬
‫אחי טרנס, האחיות שלי גיי,‬ ‫ואני מזדהה כמפוחדת.‬
‫אני פוחדת נורא מכישלון.‬
‫אני לא יכולה אפילו לפתח תחביבים חדשים.‬
‫איך אהיה טובה ב...?‬
‫להיות טובה בלרדת לנשים‬ ‫יהיה כמו ללמוד לנגן על פסנתר.‬
‫אשמח שתהיה לי מיומנות כזאת.‬ ‫אשלוף אותה במסיבות, ארשים את כולם.‬
‫אבל אין לי זמן או ענווה‬ ‫לשבת וללמוד אצבוע חדש.‬
‫אין לי את זה.‬
‫הגעתי לאמצע "ג'ינגל בלז"‬ ‫וחשבתי, "אני גרועה,‬
‫"צריך להתחיל בגיל 12. הפער גדול מדי."‬
‫אני יודעת כבר לנגן בקלרינט.‬
‫זאת לא התשוקה שלי,‬ ‫אבל קבוצת השווים שלי מכבדת אותי.‬
‫יש לי שנים של ניסיון מתחת לחגורה.‬
‫מתחת לחגורה של מישהו, מתחת לכמה חגורות.‬
‫כילדה, לא ידעתי שיש אפשרות אחרת.‬
‫אמרו לי, "את ילדה, תנגני בקלרינט."‬
‫אמרתי, "מה עם פסנתר? אוכל לנגן פסנתר?"‬
‫"בטח, תוכלי לנגן בפסנתר‬
‫"אם את רוצה ללכת לגיהינום!"‬
‫טראומה דתית, מישהו?‬
‫יש לנו כזה כאן? בסדר.‬
‫אני מצטערת אם אין לכם.‬
‫אני כמו תקליט שבור.‬
‫כדאי שאשתוק,‬ ‫אבל אני מבינה דברים חדשים כל שנה.‬
‫למשל, ידעתם שכשגומרים, לא אמורים לצעוק,‬
‫"קבל את זה, ישו!" ידעתם את זה?‬
‫הלוואי שזאת הייתה בדיחה, די-סי.‬
‫באמת.‬
‫גם אם לא גדלתם דתיים,‬ ‫הרבה אנשים גדלו מוגנים.‬
‫במחיאות כפיים, עם כמה כאן לא דיברו על סקס?‬
‫במחיאות כפיים. רואים?‬
‫במחיאות כפיים, עם כמה כאן כן דיברו על סקס?‬
‫עם מי כן דיברו?‬
‫את. אני יכולה לשאול בת כמה היית?‬
‫זה בסדר שאני מדברת איתך? רק כדי לוודא.‬
‫אם אתם לא בעניין, זה בסדר גמור מבחינתי.‬
‫גם אני לא הייתי מדברת.‬
‫את מסכימה לשיח קהל?‬
‫אני צריכה שתגידי "כן",‬ ‫לא רק עם האגודל. כן?‬
‫רואים? זה לא קשה. ככה עושים את זה.‬
‫בסדר.‬
‫בת כמה היית בזמן השיחה?‬
‫תשע.‬ ‫-תשע? בסדר.‬
‫זה נשמע מוקדם קצת, אבל גם די בסדר.‬
‫אני לא יודעת באיזה גובה היית בגיל תשע.‬
‫את שאלת, או שההורים שלך אמרו, "זה הזמן"?‬
‫אימא שלי לקחה אותי לפיקניק בגינה.‬
‫אימא שלך לקחה אותך לפיקניק בגינה?‬
‫לכי לעזאזל בגדול.‬
‫את רצינית?‬
‫אימא שלך לקחה אותך לפיקניק בגינה‬
‫כדי לספר לך על זוועות הסקס.‬
‫סליחה, אני מגיבה לזה רגשית.‬
‫זה הדבר הכי יפה ששמעתי בחיי.‬
‫שיחה על סקס ב"גן הנעלם".‬
‫אלוהים אדירים. בסדר.‬
‫ואו, איך זה היה, לורליי גילמור?‬
‫לא ייאמן.‬
‫אז לא שאלת שאלות או משהו כזה?‬
‫אימא שלך אמרה, "זה הזמן".‬
‫כן שאלת שאלות?‬
‫רואים? הרבה אנשים שואלים שאלות.‬
‫ולא ידעתי שכל הילדים האלו חכמים כל כך.‬
‫לא ידעתי שאנחנו אמורים להיות חכמים.‬ ‫אני לא שאלתי כלום כילדה.‬
‫זה כל כך טיפשי כשחושבים על זה.‬
‫כי כילדה, לפני הווסת, היו לי שלושה חורים.‬
‫עדיין. לא יודעת למה אמרתי את זה.‬
‫עדיין יש לי. לפרוטוקול. לכל מי שצופה...‬
‫תמיד היו לי, תמיד יהיו לי.‬
‫נראה לי. כשקושרים חצוצרות, סוגרים אחד?‬
‫אבדוק ב"גוגל". תשכחו מזה.‬
‫זה לא קשור.‬
‫אטפל בזה בפעם אחרת, לבד.‬
‫אבל לפני הווסת, היו לי שלושה חורים,‬
‫ואחד החורים לא היה פעיל, נכון?‬
‫ואף פעם לא חשבתי לשאול מישהו,‬
‫"היי, מה החור המובטל הזה‬
‫"עושה בין שני החורים האחרים שלי‬ ‫שעובדים די קשה?"‬
‫פשוט הסתובבתי לי כאילו,‬
‫"לא יודעת, זה החור הגדול שלי!‬
‫"אלוהים יודע מה הוא עושה.‬
‫"האמונה שלי נמצאת שם."‬
‫אחרי "איש המוזיקה",‬
‫התחלתי לקרוא לו תא הכפפות שלי, אבל...‬
‫זה כבר סיפור אחר.‬
‫ככה זה היה אצלי.‬
‫בגיל עשר, למדתי על סקס מספר.‬
‫זה לא היה מתוכנן. ואני כזה, "אלוהים!"‬
‫ניסיתי לשכוח.‬ ‫הותקפתי על ידי ג'ודי בלום, למען האמת.‬
‫אחרי שנתיים, אבא שלי‬ ‫הסיע אותי הביתה מביה"ס,‬
‫וככה פתאום הוא אמר, "את יודעת מה זה סקס?"‬
‫אמרתי, "כן, קראתי בספר.‬ ‫בוא לא נדבר יותר לעולם."‬
‫והוא אמר, "אני צריך שתגידי לי מה זה‬ ‫כדי שאדע שאת יודעת".‬
‫אבא שלי אילץ אותי לדבר איתו על סקס!‬
‫אמרתי, "אתה יודע מה זה?"‬
‫הוא אמר, "ספרי מה את יודעת‬ ‫ואז אספר לך מה אני יודע,‬
‫"וכך נוכל להבין את זה ביחד."‬
‫פעם הייתי מבקשת עצה מההורים שלי‬ ‫אחרי כל פרידה שעברתי.‬
‫לא כדאי, אלא אם תרצו לדעת‬ ‫יותר מדי על ההורים.‬
‫עברתי פרידה איומה בשנות ה-20 שלי.‬
‫הייתי בבית, אמי החורגת ניסתה לנחם אותי.‬
‫"את יודעת, רציתי מאוד להתחתן‬ ‫עם גבר אחד בשנות ה-20 שלי‬
‫"והייתי אומללה כשזה לא הסתדר."‬
‫אמרתי, "באמת? לא ידעתי".‬
‫ואבא שלי אמר, "אני ידעתי.‬ ‫היא מדברת עליו כל הזמן".‬
‫אמרתי, "רגע, מי הוא היה? מה היה הסיפור?"‬
‫היא אמרה, "הוא היה ממש מגניב.‬ ‫הוא היה חוקר אלצהיימר".‬
‫ואבא שלי אמר,‬
‫"שימי לב שעדיין לא נמצאה לזה תרופה."‬
‫היא אמרה, "ואו, מותק.‬ ‫נקווה שלעולם לא נחלה באלצהיימר".‬
‫הוא אמר, "אני מקווה שכן!‬ ‫כדי שכולנו נוכל לשכוח מהבחור הזה".‬
‫הייתי פתוחה מדי בלבקש עצות‬ ‫על מערכות יחסים.‬
‫שאלתי אנשים בקהל, זרים גמורים.‬
‫שאלתי פעם זוג שישב בשורה הראשונה.‬
‫שני מטפלים זוגיים שנישאו זה לזה.‬
‫אני יודעת. כמו לראות‬ ‫"אוראו" ממולאות פי ארבעה‬
‫ולהגיד, "עד כאן". נכון?‬
‫זה כמו כובע על כובע. זה מוגזם.‬
‫אבל חשבתי, "שני מטפלים זוגיים.‬
‫"את חייבת לשאול."‬
‫אמרתי, "יש לכם עצה לאנשים‬ ‫שרבים הרבה ביחסים שלהם?"‬
‫הם אמרו, "כן.‬
‫"להרבה אנשים יש מילת ביטחון‬ ‫כדי לעצור באמצע הסקס, נכון?‬
‫"כולם צריכים מילת ביטחון לזמן מריבות."‬
‫אז שאלתי חבר נשוי,‬ ‫"יש לכם מילת ביטחון למריבות?"‬
‫הוא אמר, "מה?"‬ ‫אמרתי, "מילה שעוצרת את המריבה".‬
‫הוא אמר, "כן, יש לנו".‬
‫"באמת? מה המילה?"‬
‫הוא אמר, "כוס.‬
‫"אבל אני חייב להגיד את זה.‬ ‫זה לא עובד אם היא אומרת."‬
‫אמרתי, "אלוהים, חשבתי על משהו‬ ‫כמו 'אננס', אבל..."‬
‫הייתי מבקשת עצות זוגיות אחרי פרידות‬
‫כי חשבתי שאני עובדת על עצמי,‬ ‫אבל זה לא באמת.‬
‫ניסיתי להבין איך למצוא יחסים אחרים‬ ‫כמה שיותר מהר,‬
‫כדי שלא אצטרך לעבוד על עצמי.‬
‫אנשים לא רוצים להישאר רווקים הרבה זמן‬
‫כי אחרי זמן מה, את מתחילה להבין,‬
‫"חלק מהבעיות במערכות היחסים שלי עדיין פה."‬
‫ורק אני כאן.‬
‫יש בחול עקבות של אדם אחד בלבד,‬
‫ואף אחד לא סוחב אותי על הגב.‬
‫הבנתי שיש לי עוד הרבה על מה לעבוד.‬
‫הבנתי שאני קטנונית מאוד ביחסים,‬
‫כי אני לא משתמשת בבושם כרווקה.‬ ‫לא חושבת על זה.‬
‫אבל כן כשאני במערכת יחסים.‬
‫כי אני יודעת שאם ניפרד‬ ‫ותיתקל בריח הזה בהמשך,‬
‫זה יעציב אותך.‬
‫וזה משמח אותי.‬
‫אני לא משתמשת בבושם כדי להריח טוב‬ ‫אלא כדי לרדוף אותך בהמשך.‬
‫בדייט ראשון עם בחור אחד,‬
‫הבנתי שלשנינו יש שלושה אחים קטנים.‬
‫אמרתי, "אלוהים. בוא נשלח הודעה לאחים.‬
‫"נשאל מה הפגם הכי גדול שלנו."‬
‫אני ממש כיפית בדייט ראשון.‬ ‫לא ייאמן שאני לבד.‬
‫הוא כתב לאחים שלו,‬ ‫"היי, מה הפגם הכי גדול שלי?"‬
‫והם ענו, "עובד קשה מדי,‬
‫"אכפת לו יותר מדי."‬
‫אחד מהם כתב, "דיסלקטי", וחשבתי שזה מצחיק.‬
‫הוא התקשה לקרוא, אבל אני לא.‬
‫אני כתבתי, "היי, חבר'ה,‬ ‫מה הפגם הכי גדול שלי?"‬
‫ואחי ענה מיד,‬
‫"את מצפה שכולם יפגעו בך,‬ ‫אז את עוזבת לפני שהם יעשו זאת."‬
‫כתבתי, "אחי, אני בדייט עכשיו!"‬
‫הוא ענה, "סליחה! "עובדת קשה מדי!‬
‫"חשבתי שזה חשבון מאובטח!"‬
‫אני אדם רגשני, אני בת זוג רגשנית מאוד.‬
‫הרגשות שלי מנהלים אותי.‬
‫ידעתם שיש אנשים שמרגישים רגשות בפרטיות?‬
‫שמעתם פעם על השטות הזאת שנקראת מידור?‬
‫מתברר שלחלק מהאנשים‬ ‫יש רגשות קטנים ומנומסים‬
‫שניגשים אליהם במהלך היום.‬
‫מושכים בשרוול שלהם, "הלו, סליחה?‬
‫"אני צריך להיות מורגש בשלב כלשהו,‬ ‫כשיהיה לך רגע פנוי."‬
‫"טוב, אני בעבודה עכשיו."‬
‫"את בעבודה? אני ממש מצטער.‬ ‫תהיי פנויה אחר כך?"‬
‫"אסיים בשש."‬
‫"בסדר. בשש וחצי יהיה לך זמן‬ ‫להרגיש נטושה וחסרת ערך?‬
‫"בסדר. בשש וחצי במגרש החניה. קבענו.‬
‫"אני אוהב אותך. את מעולה בעבודה. ביי."‬
‫בחיים זה לא קרה לי.‬
‫כל רגש שיש לי דורש להיות מורגש מיד.‬
‫כל רגש שיש לי דורש מצעד משלו.‬
‫כל רגש שלי נהפך לסצנה מ"אלאדין"‬
‫שהוא מעמיד בה פנים שהוא נסיך. כאילו...‬
‫"אלוהים, טיילור רעבה!‬
‫"זה עלול להתגלות כבעייתי.‬
‫"היא חייבת כריך עכשיו,‬ ‫היא כלבה, תאמינו לי."‬
‫אבל אני שמחה על השנה הזאת שיכולתי‬ ‫לעבוד בה על עצמי כי הייתי זקוקה לזה.‬
‫חגגתי 30 לפני שבועיים.‬
‫וזה אומר... תודה.‬
‫וזה אומר שב-14 השנים האחרונות בחיי‬
‫ניסיתי להיות טובה בזה,‬ ‫להיות טובה בסטנד-אפ.‬
‫ניסיתי לפתח את הקריירה שבורכתי בה היום,‬
‫בזכותכם, למען האמת. כן.‬
‫ועד כמה שאני אסירת תודה ובת מזל,‬
‫זה גרם לי...‬
‫השנה במיוחד, לחשוב, "אוי, לא."‬
‫אני לא יודעת אם אהיה טובה בדבר האחר הזה.‬
‫אני יודעת שאני קומיקאית טובה.‬
‫אני לא יודעת אם אני אדם טוב,‬ ‫הורה טוב, בת זוג טובה.‬
‫השעה הזאת שאני מעלה עכשיו, כאילו,‬
‫"אוכל ליהנות מכל העולמות? אני לא יודעת!"‬
‫זו לא בדיחה, אתם מבינים?‬
‫אני באמת מודאגת.‬
‫כי אני יודעת כמה קשה‬ ‫לשלב בין התחום הזה למשפחה.‬
‫אני רואה כמה צריך להשקיע,‬
‫וגם כמה מעט אנשים משקיעים בזה.‬
‫יש כאלו שאומרים,‬ ‫"אפשר לעשות ילדים ולהמשיך בנסיעות.‬
‫"יש 'פייסטיים'."‬
‫שזה כמו לקשור את הכלב מחוץ לבית קפה‬
‫ולומר, "אני רואה אותו דרך החלון.‬ ‫הוא בסדר."‬
‫ויש לי עוד הרבה דברים מהילדות‬ ‫שאני עובדת עליהם.‬
‫אני לא רוצה לשים את זה על ילד.‬
‫כאילו, צפיתי ב"שיחת טד" לאחרונה.‬
‫סליחה, צפיתי ב"טיקטוק" לאחרונה.‬
‫אני תמיד מבלבלת ביניהן.‬
‫המידע עדיין טוב. הוא רק אנכי.‬
‫עם זאת, אם מישהו חווה טראומת ילדות‬ ‫ומנסה לעבוד על זה,‬
‫עליו ללמוד להיות הורה לעצמו כאדם בוגר.‬
‫אז ניסיתי לעשות את זה כדי להחלים,‬ ‫להיות הורה לעצמי.‬
‫אבל זה כאילו הריתי איתי בתיכון.‬
‫ולא הייתי מוכנה לאחריות הזאת.‬
‫ועכשיו אני מתעוררת כל בוקר, המומה לגמרי,‬
‫ומנסה לא לטלטל אותי.‬
‫כאילו, בסדר...‬
‫"אם אתן לך לצפות ב'טיקטוק" בטלפון שלי‬ ‫במשך 30 דקות,‬
‫"תפסיקי לבכות בבקשה?!"‬
‫חברים ישאלו, "את בסדר?"‬
‫"לא, אני חושבת שזה גזים.‬ ‫לא נתתי לי לישון כל הלילה."‬
‫אני מתה על "טיקטוק". יודעים מה מצחיק בזה?‬
‫הילדים האלו עושים ליפ-סינק, רוקדים,‬ ‫מעמידים פנים שהם בקליפ, נכון?‬
‫כולנו עשינו את זה כילדים, לא?‬
‫כן! לבד בחדר, מול המראה,‬ ‫עם מברשת שיער. ברור.‬
‫אבל אם מישהו היה‬ ‫תופס אתכם על חם עושים את זה,‬
‫הייתם הורגים את עצמכם, נכון?‬
‫והילדים האלו אונליין,‬ ‫"אני מקווה שמיליוני אנשים יראו את זה".‬
‫כאילו, אפשר להרוויח מקצת בריונות, נראה לי.‬
‫אולי הלכנו קצת רחוק מדי לצד השני.‬
‫יש לי הרבה חברים שמתחתנים ועושים ילדים.‬
‫הם... הם נורא מתנשאים.‬
‫מצחיק שאותן בחורות,‬ ‫שהיו מתעוררות שיכורות על פסי רכבת, אומרות,‬
‫"אני לא יודעת איך את נשארת ערה אחרי עשר.‬ ‫אורח החיים שלך ממש לא בריא."‬
‫אני אומרת, "ראיתי אותך מסניפה קוקאין‬ ‫על מתקן חלוד לאופניים.‬
‫"אבל את כל הזמן מרחרחת את ראש התינוק הזה‬ ‫כאילו כולנו שכחנו."‬
‫אבל החברות הנשואות שלי, שיש להן ילדים,‬
‫מתלוננות על העבודה שלהם,‬
‫ואני מחזירה להן באותו זלזול כשאני אומרת,‬
‫"כן, אבל את נשואה, אז את בסדר."‬
‫הן אומרות, "אבל אני אומללה‬ ‫60 שעות בשבוע."‬
‫"כן, אבל השגת את זין החלומות שלך,‬ ‫אז את בסדר."‬
‫וזה לא נפלא. וחלק מזה, לדעתי,‬ ‫זה שכולנו מגיעים לגיל 30,‬
‫ובראש שלנו, גיל 30 זה כאילו,‬
‫"עד גיל 30 נהיה מסודרים, נכון?"‬
‫זה דחף אותנו בשנות ה-20 שלנו.‬
‫"אנחנו בנות 25, ואנחנו זבל,‬
‫"אבל תוך חמש שנים, הכול יסתדר."‬
‫ואז, "אני בת 27, ואני חתיכת חרא,‬ ‫אבל יש לי שלוש שנים לשנות את המצב".‬
‫ואז, "בסדר, אני בת 29.‬ ‫זה הזמן לדחוף, כלבה!"‬
‫ועכשיו כשכולנו בנות 30, אנחנו כאילו,‬
‫"לעזאזל, החיים שלנו לא מתנהלים‬ ‫בדיוק כמו שחשבנו שיהיה."‬
‫ואז מתחילות השוואות מוזרות ויש מתח מוזר.‬
‫אני יודעת שכל חבריי גם מרחמים עליי‬ ‫וגם מקנאים בי.‬
‫בדיוק כמו שאני גם מרחמת עליהם‬ ‫וגם מקנאת בהם.‬
‫ברור לי שהם מביטים בי ואומרים,‬
‫"גם אני הייתי מתמקדת בעבודה אם הייתי לבד."‬
‫ואני אומרת, "בטח גם לי היו ילדים‬ ‫אם לא היה לי כישרון".‬
‫אז כולנו...‬
‫ונכון שזה לא בריא במיוחד.‬
‫אבל אני חושבת שטוב להתמקד‬ ‫במה שהולך טוב בחיים שלך.‬
‫זו אסירות תודה. זה חשוב לדעתי.‬
‫ועברתי בהצלחה הרבה חתונות ומסיבות לידה‬
‫בזכות עבודת החלומות שלי.‬
‫יכולתי לשבת מאחור ולחשוב,‬ ‫"שיהיה. תיהנו ממסיבת האהבה המטופשת שלכם.‬
‫"נקווה שזה יצליח.‬
‫"אני עדיין זאת‬ ‫שהעבודה שלה הכי מגניבה שיש."‬
‫וזה היה נכון עד שמישהי‬ ‫התחתנה עם אסטרונאוט.‬
‫וכולם ממש התרשמו.‬
‫אסטרונאוט מנצח הכול.‬
‫הם אומרים, "תודי, טיילור, זה הכי מגניב".‬
‫ואני אומרת, "הוא צריך ללבוש תחפושת,‬ ‫או שהוא ימות?‬
‫"לכו לעזאזל, זו עבודה דבילית.‬
‫"לא. אם אני לא יכולה לנשום שם,‬ ‫אני לא הולכת לשם, דן.‬
‫"זה בסך הכול מדע."‬
‫דן לא טס לחלל אפילו.‬ ‫הוא רק הולך לעבודה ו"מתאמן בחלל".‬
‫זאת העבודה שלו.‬
‫מעלים אותו לרכבת הרים‬ ‫ואומרים לו, "אל תקיא".‬
‫"אין בעיה, קפטן!"‬
‫איזה גיבור.‬
‫אני לא גאה בזה, אבל אמרתי לאשתו,‬
‫"תקווי שהוא לעולם לא יטוס לחלל."‬
‫"למה? כי זה מסוכן?"‬
‫אמרתי, "לא, כי הוא יבגוד בך שם למעלה".‬
‫אתם לא חושבים שאסטרונאוטים בוגדים?‬
‫הם מרחפים בחלל במשך חודשים.‬
‫כמה זמן ייקח עד שהם יביטו זה בזה ויגידו,‬
‫"היי, יודע מה כדאי לנסות?"‬
‫"יוסטון, יש לנו בעיה. לא גדולה. בינונית.‬
‫"לא קטנה או משהו כזה."‬
‫מה שקורה בווגאס נשאר בווגאס.‬ ‫מה שקורה על הירח מעולם לא קרה.‬
‫זייפנו את הנחיתה ההיא.‬
‫זו בדיחה. לא זייפנו.‬
‫לא היו נשים אסטרונאוטיות אז.‬
‫אבל אם מערכת יחסים כלשהי‬ ‫משנות ה-20 שלי הייתה מצליחה,‬
‫לא הייתה לי עבודת חלומות.‬
‫לא הייתה לי את הקריירה שתמיד רציתי.‬
‫והיו לי הרבה חוויות מגניבות השנה‬ ‫מפני שהייתי לבד.‬
‫יצא לי להופיע באירופה באפריל,‬ ‫וזה היה חלום שהתגשם.‬
‫ומפני שהייתי רווקה,‬
‫לקחתי איתי את חברתי הטובה קורטני.‬
‫קורטני היא החברה הכי טובה שלי מגיל עשר.‬
‫עשרים שנה. עברה איתי הכול.‬
‫היא ראתה אותי בדיכאון בתיכון.‬
‫היא ראתה את המופע הראשון שלי.‬
‫כשביטלתי אירוסין לפני כמה שנים,‬
‫היא שמרה את שמלת הכלולות שלי‬ ‫בעליית הגג שלה כמו ב"ג'ומנג'י".‬
‫אמרתי, "שימי במקום שלא אשמע בו את התופים".‬
‫היא ואני נסענו להתרוצץ באירופה‬ ‫עם הכסף שהרווחתי מבדיחות גסות.‬
‫זה היה אדיר.‬
‫כן.‬
‫והיה מיוחד מאוד לקחת אותה איתי לסיבוב ההוא‬
‫כי בדיוק שנה קודם, באפריל לפני שנתיים,‬
‫הייתי לבד בחדר אמנים בקולורדו, לפני הופעה,‬
‫אחרי פרידה כלשהי,‬
‫וקורטני התקשרה.‬
‫אמרתי, "חשבתי שאת בחופשה עם החבר שלך".‬
‫והיא אמרה, "כן, אבל רציתי‬ ‫רק לבדוק מה שלומך".‬
‫"כמה נחמד." ודיברנו עליי במשך 10-15 דקות.‬
‫בסוף אמרתי, "לא סיפרת כלום‬ ‫עלייך ועל הטיול שלכם.‬
‫"כלומר, הכול בסדר אצלכם?"‬
‫היא אמרה, "אלוהים, כן.‬
‫"לא, הכול בסדר איתנו. האמת ש...‬
‫"האמת שהתארסנו."‬
‫ואמרתי, "מה? אלוהים, למה שאלת עליי בכלל?"‬ ‫והיא אמרה,‬
‫"לא יודעת, רציתי רק לוודא‬ ‫שאת במצב שיאפשר לך לשמוע את זה."‬
‫זה היה מתוק נורא ומעליב נורא.‬
‫אף פעם לא הרגשתי‬ ‫כל כך נראית וגם כל כך נעלבת.‬
‫הארוס שלה היה שם כל הזמן.‬
‫ואז היא אמרה, "ומה עוד?‬
‫"היא נשמעת יציבה.‬ ‫נשמע שהיא יכולה להתמודד עם זה."‬
‫זה סימן שחברתך פגשה את אהבת חייה,‬
‫כי היא לא תדבר איתך בטלפון לבדה יותר.‬
‫את מתקשרת מאוחר, בוכה, ואחרי חצי שיחה,‬
‫"דרך אגב, לא מפריע לך‬ ‫שטוד היה פה כל הזמן, נכון?"‬
‫את אומרת, "לא, בעצם התקשרתי כדי לשמוע‬ ‫אם טוד חושב שיש לי פטרייה בנרתיק.‬
‫"אני כל כך שמחה שטוד פנוי!"‬
‫שלא תטעו,‬
‫אני אוהבת את הארוס של חברתי. הוא מדהים.‬
‫אם הוא ימות, קול בתוכי יקרא, "מסיבת שינה!"‬
‫ברור!‬
‫אבל נגע ללבי שהיא חשבה עליי‬ ‫ועל הבריאות הנפשית שלי‬
‫במהלך האירוסין שלה,‬
‫אז עליתי לבמה באותו ערב‬ ‫ואמרתי, "לפני שנתחיל במופע,‬
‫"תוכלו לעשות לי טובה?‬
‫"נוכל לצלם סרטון לחברתי שהתארסה?"‬
‫הקהל קרא, "כן!"‬ ‫העברתי את הטלפון שלי למצב סלפי,‬
‫ואמרתי, "אחת, שתיים, שלוש!‬ ‫מזל טוב, קורטני!"‬
‫אני ו-2,000 איש צעקנו לה.‬
‫שלחתי לה את הסרטון כשירדתי מהבמה,‬
‫כדי לומר, "היי, אני אוהבת אותך.‬ ‫אני כל כך שמחה בשבילך.‬
‫"ותראי כמה אנשים שילמו כדי לראות אותי!‬
‫"אני בסדר גמור.‬
‫"יש לי כפפה של יו ג'קמן."‬
‫תודה רבה, די-סי.‬
‫הייתם מדהימים.‬
‫תודה, חבר'ה. באמת.‬
‫תודה רבה.‬
‫הייתם נפלאים.‬
‫מישהו חושב שיש לו עצת שינה מוזרה?‬ ‫ממש מוזרה.‬
‫ואו. מישהי מרימה יד בביטחון.‬
‫מה את מציעה? מה אמרת?‬ ‫-לישון בעיר אחרת!‬
‫לישון בעיר אחרת?‬
‫כלבה, את יודעת במה אני עובדת?‬
‫- מופע קודם -‬
‫לישון בעיר אחרת?‬
‫תכירי את הקהל שלך.‬
‫מה עוד? זאת לא הייתה התחלה מבטיחה.‬
‫עוד מישהו רוצה להגיד?‬
‫זה בסדר אם לא. יש מישהו כאן.‬
‫מה שעוזר לי זה מזרן קשה במיוחד.‬
‫לקנות מזרן קשה במיוחד.‬
‫טוב, אתם צריכים לשמוע שוב את ההנחיה?‬
‫אם אתם חושבים שיש לכם עצת שינה מוזרה‬ ‫שאף פעם לא שמעתי,‬
‫תרימו את היד ותגידו לי.‬
‫אם לאף אחד אין, זה בסדר גמור.‬
‫יד אחת הורמה כאן. מה דעתך, משקפיים?‬
‫חתול ו"קסנקס".‬
‫חתול "וקסנקס".‬
‫אם אתם חושבים...‬
‫שאין לי "קסנקס",‬
‫זאת ההופעה הראשונה שלי שאתם רואים.‬
‫טוב, אם אף אחד אחר לא חושב... זה בסדר.‬
‫בסדר, מה לגביו? כאן.‬
‫נשימות בקצב של ארבע-שבע-שמונה.‬
‫מה זה?‬
‫נשימות בקצב של ארבע-שבע-שמונה.‬ ‫-נשימות בקצב.‬
‫טוב, חבר'ה, אהיה כנה.‬ ‫כולכם חרבנתם במיטה הפעם.‬
‫אלו היו תשובות בסיסיות.‬
‫וזה בסדר.‬
‫מה? מישהו אמר "לקרוא ספר"?‬ ‫אני אכניס לך מכות אחרי המופע.‬
‫ניפגש במגרש החנייה. לקרוא ספר?‬
‫אלוהים.‬
‫טוב, כאן. מטורף שאנשים‬ ‫נעשים יותר בטוחים בעצמם‬
‫כשהם שומעים תשובות איומות של אחרים.‬
‫הם חושבים, "אני יכול לגבור‬ ‫על מזרן קשה, בטוח".‬
‫מה את מציעה, שורה שנייה?‬
‫"ויקס"על הגב.‬
‫מה על הגב?‬ ‫-"ויקס".‬
‫"ויקס" על הגב?‬
‫זה לא הולך, חבר'ה.‬
‫תודה על שיתוף הפעולה. בסדר, האחרון.‬
‫להתמתח במשך חמש דקות.‬
‫להתמתח במשך חמש דקות?!‬
‫בחיים לא אחזור לעיר הזאת שוב.‬
‫תרגום כתוביות: דנה סבן‬