Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mine damer og herrer,
Taylor Tomlinson!
Står til, D.C.?
Hvor dumt var ikke det der?
Jeg kom opp fra gulvet som en i Jonas Brothers.
Jeg vet det var dumt, og det var min idé!
Jeg var så flau over at jeg kom på det,
men det var for sent å endre det da vi kom hit,
for menn med jobber hadde bygd det.
Og de styrte det veldig bra, må jeg si.
Jeg sa: "Vi kan skrinlegge det der, hva?"
De sa: "Vel, dette er en uke av våre liv, så..."
Jeg vet at det var dumt.
Takk for at dere lot meg holde på.
Står til, D.C.? Tusen takk for at dere kom.
Jeg må være ærlig, karrieren min går veldig bra nå.
Jeg...
Dette er siste kveld av mitt livs største turné.
Jeg filmer min tredje Netflix-spesial nå.
Og nylig brukte noen mitt navn og mine bilder på en dating-app.
Det var meg. Jeg gjorde det.
Gikk gjennom et brudd, lastet ned en dating-app.
Hvorfor? Mine gifte venner ba meg om det.
Hvis du er singel, vil ikke dine gifte venner se deg lykkelig.
De vil at du skal bruke appene,
for appene ser morsomme ut, og de kan ikke bruke dem.
Så de vil stå bak deg som et barn i spillehallen
som ikke har noen jævla mynter.
Mens du kjemper for livet der ute.
De sier: "Venstre, høyre!" Du sier: "Vil du spille?"
De sier: "Mer enn noe annet."
"Men jeg har rekorden, det blir urettferdig."
Dine gifte venner vil ikke ha flere gifte venner. Ingen vil det.
Beklager om dere er gift. Dere er fremst. To inntekter.
Ingen vil ha flere gifte venner, ok? Livsoppdateringene deres er kjedelige.
Bra du slo deg ned. Hvem har gøye oppdateringer?
Single venner. Vi er der ute og gjør feil
som vanligvis heter Trevor.
Har dere spurt hva gifte venner har gjort i helgen? "Hva gjorde dere?"
"Nei, jeg våknet ved siden av sjelevennen min igjen."
Så spør du en enslig venn: "Hva gjorde du?"
De sier: "Jeg våknet i en grunn grav!"
"Hvorfor så stolt? Hadde du sex i en grav?"
De bare: "Hvorfor tror du vi gravde graven?"
Har du en enslig venn som synes hun er sexy og morsom,
men som egentlig er i konstant fare hele tiden?
Hver gang hun forteller en datinghistorie, sier du: "Herregud, ok.
Vi dømmer ikke,
men kanskje bare del posisjonen din med oss på ubestemt tid."
Jeg har én sånn. Hver uke forteller hun de skumleste historiene jeg har hørt.
"Hadde en heit date på fredag. Klinte med en fyr på bar. Sexy.
Han sa: 'La meg vise deg noe.' Dro meg med inn i et smug.
Tok ut sin enorme pistol.
Siktet og sa: 'Telefon, nøkler og lommebok.'
Frekt. Jeg prøver alt én gang. Sant?
Han slo meg i hodet. Våknet etter 30 minutter i en pytt. Haiket hjem.
Herregud, jeg er sånn en Samantha."
Vi sa: "Vi tror du ble ranet, vennen."
Hun sa: "Ranet? Du er så snerpete, Taylor. Han vil ringe.
Han har telefonen min. Du får møte ham. Han tok pusten fra meg."
Vi sa: "Nei, han slo pusten ut av deg."
Venner sier dumme ting når du går gjennom et brudd.
De prøver å hjelpe.
Som: "Kan du ikke date deg selv?"
"For du sa jeg måtte heve standarden. Hva faen?
Jeg kan finne noen bedre enn meg!"
"Hvorfor ikke bare være singel et år?"
"Hvorfor ikke gå tur uten hodetelefoner? Du vil tenke på døden hele tiden. Ja."
Mitt siste brudd var annerledes.
Dette var mitt første brudd siden jeg kom på Netflix.
Før det var vennene mine veldig støttende.
Som: "Så leit, det vil bli bedre."
Så kom jeg på Netflix og gikk gjennom et brudd,
og vennene mine sa: "Vel...
...du har jo drømmejobben, så..."
Vennene mine så i mine triste øyne og sa: "Du kan ikke få alt, kjerring." Alle!
Jeg ble så fornærmet.
Jeg tenkte på det. "Vet du hva?
Jeg vil ikke at noen skal få alt." Ingen vil det.
Det er derfor de sender Marilyn Monroe-dokumentarer.
De sier: "Hun var ganske trist." Og vi sier: "Visst faen."
Ingen vil se noen få alt.
Har noen en sjelevenn, skal de ikke ha en drømmejobb.
Har noen drømmejobben, får de ikke være forelsket.
Har noen en drømmejobb og en sjelevenn,
bør i alle fall foreldrene være skilt.
Jeg foretrekker at de er foreldreløse.
Ingen vil at noen skal få alt. Som barn trodde jeg ikke det gikk an.
Jeg trodde du enten var sexy eller hadde en bra personlighet.
At vi var delt inn sånn. At livet var rettferdig.
Det hjalp meg gjennom mange stygge barneår.
"Det går bra at jeg ikke er symmetrisk. Jeg har en bra personlighet
som snart vil komme frem.
Den dukker opp samtidig som mensen og brevet fra Galtvort."
Det fikk meg til sjette klasse,
da jeg møtte min venn Krista, som var pen, morsom, smart og snill.
Og det var da jeg sluttet å tro på Gud.
Men så mange venner sa noe som dette til meg etter forrige brudd,
og jeg fikk skyldfølelse.
For vet dere hva? Dette er drømmejobben min.
Tenk at jeg filmer min tredje Netflix-spesial i kveld.
Jeg kan ikke tro det.
Jeg har vært så utrolig heldig i karrieren min.
Jo mer jeg tenkte på det,
desto mer tenkte jeg: "Ingen har liv der absolutt alt går bra for dem.
Du er så velsignet.
Vær takknemlig for det du har. Fokuser på det. Ingen kan få alt."
Og så så jeg Hugh Jackman på ekte.
Jeg tenkte: "Man kan visst få alt.
Men det er ikke noe igjen, for Gud ga alt til Hugh."
Hugh Jackman er et perfekt eksemplar av en mann.
Å se ham på ekte var en religiøs opplevelse.
Det endret meg.
Det var som å se Grand Canyon. Alle burde gjøre det før de dør.
Han er et underverk, den mannen.
Som Niagara Falls. Ta med hele familien.
Du blir litt våt, men det er gøy. Det var...
Dette skjedde.
For halvannet år siden var vi i New York på turné.
Vi hadde en frikveld mellom showene.
Jeg, min venn Dustin og kona hans, Melissa,
og noen til, som også var glade,
dro for å se The Music Man på Broadway, med Hugh Jackman.
Var det et bra show? Jeg vet ikke. Men Hugh Jackman var der hele tiden.
De burde ha kalt det:
"Vi har Hugh Jackman i et rom. Hvem vil se ham?"
Showet var flott.
Etter showet ble de klappet tilbake. Skuespillerne bukket.
En av skuespillerne sa: "Dere har kommet på en spesiell uke.
I kveld samler vi inn penger til veldedigheten 'Broadway Cares'.
I kveld skal Hugh signere hanskene han brukte i showet.
Vi auksjonerer dem ut til høystbydende."
Jeg så på vennene mine og sa: "Vel...
...jeg har penger."
De sa: "Skal du bruke Netflix-pengene på dette?"
Og jeg sa: "Vel, jeg har ikke familie.
Det er ingen andre her, og jeg har alt hatt tannregulering.
Om jeg ikke kan få alt, skal jeg få de hanskene."
Jeg tenkte det ville bli et morsomt nummer.
Fordi alle spør deg når du kommer på TV:
"Hva brukte du pengene på? En ny jakke? En bil?"
Jeg tenkte: "Hvor gøy blir det ikke om mitt første store kjøp fra TV
var Wolverines svette hansker?"
Altså, hva er jeg? En mann? Så teit.
Jeg konkurrerte i auksjonen, og jeg klarte meg bra.
For jeg har ingenting å tape og ingen å leve for.
Det gikk så bra at det sto mellom meg og to andre.
Det var jeg, en gammel dame fremme,
og jeg tuller ikke, Jake fra State Farm.
Det er 100 % sant, og jeg nøler med å inkludere den,
for da ligner historien på en drøm jeg hadde en gang.
I drømmen prøver jeg å få Hughs hansker. Jake fra State Farm tror han skal få dem.
"Særlig, reklamegutt. De er mine."
Så kommer Flo fra Progressive ridende på en hest.
Men oi, hvem er det? Tony the Tiger steiler på motorsykkelen.
Kontantbud. Du kan ikke slå Tony. Det er gamle penger.
Så det var meg, den dama og Jake.
Jeg tror det som skjedde, var at Jake forsto
at jeg og den dama trengte å vinne mer enn ham.
Så, som en god nabo, trakk State farm seg.
Jepp.
Nå var det jeg og dama.
Vi slo frem og tilbake.
Jeg tror jeg fikk blackout, for da jeg våknet,
var vi på et tall jeg ikke hadde sagt ja til siden college.
Så akkurat som med college, sa jeg: "Galskap, Jeg fullfører ikke."
Da de skulle si: "Første gang, andre gang, solgt til dama her fremme",
kom Hugh Jackman frem, stoppet auksjonarius
og sa: "Før vi avslutter auksjonen, må jeg bare si
at jeg er så rørt over publikums sjenerøsitet.
Dere vet,
jeg har to hansker.
Hvis jeg signerer begge to,
vil disse to damene matche hverandres bud?"
Og han så rett på meg.
Jeg har aldri betalt for sex...
...men jeg ga syv tusen for øyekontakt med Hugh Jackman.
Takk for applausen. Den vitsen var dyr.
De sier: "Skriv det av på skatten." Jeg sier: "Det skal jeg sørge for."
Skulle gjerne sagt: "Det var for veldedighet."
Men det glemte jeg av helt til slutten.
Selv da hørte jeg knapt etter. Jeg snakket med hansken.
"Hughs fingre var inni deg. Hvordan var det?"
-"Overraskende forsiktig." -"Visste det."
Elsker den historien, jeg ser hvem som er kristent oppdratt
ut fra hvem som ler på: "Jeg har to".
Dere sier: "Jeg har lest Bibelen. Jeg vet når de skal dele babyen i to."
Dating-apper er neppe noe for meg. Tror ikke det går.
Er noen her på dating-apper?
Har noen her aldri vært på en dating-app?
Jeg liker ikke det.
Skulle ikke ha spurt.
Arrogansen i den hoiingen.
Jeg hatet hvert sekund av det.
Har du aldri prøvd, la meg beskrive det.
Hver profil har seks bilder
av det som ser ut som seks ulike mennesker.
Så sitter du på en kafé og venter på ham.
Bare: "Kom igjen, bilde nummer tre."
Så kommer han, og du tenker: "Faen, det er fire."
Du kan ikke dra.
Du må sitte der i 45 minutter, nikke og smile,
og du vet du vil ghoste ham etterpå.
Du føler deg skummel. Som Haley Joel Osment i Den sjette sansen.
Som: "Han vet ikke at han er død enda."
Dating er så kleint, spesielt dating-apper.
En slik date er ikke en blind date, men det er en nærsynt en.
Første date er lett. Du får middag, drinker. Enkelt.
Så sier de: "Det var gøy. Vi bør henge igjen. Hva skal vi gjøre?"
Du tenker: "Faen, jeg er ikke en med hobbyer eller interesser.
Jeg er bare en haug med skremte pungrotter i frakk
som spiller en jeg så på gata for åtte år siden."
Da må du dra hjem og gå på nett, som en taper.
"Date-idéer 2023."
Vi kan bowle. Sett en bowlinghall? "Hvordan tjener de noe?"
Date nummer to.
Det var bowling eller minigolf.
Er laser tag en greie?
Man gjør bare ting kirkens ungdomsgrupper gjør
når de prøver å ikke røre hverandre.
"Knyt de bowlingskoene, kompis.
Du forplikter deg til meg eller Kristus i kveld.
Får ikke fingre mine hull, men du kan fingre de.
Velg en kule."
Jeg er introvert. Derfor er dating vanskeligere.
Ekstroverte er bedre. Dere vil bli kjent med folk.
Dere liker det visst. Derfor er dere bedre på tilfeldig sex.
Når man tenker på det, er engangsligg å møte noen så hardt du kan.
Jeg har aldri klart å ha tilfeldig sex som introvert.
Jeg er ikke som de mannlige komikerne på bakrommet når de deler sexerfaringer.
"Jeg hadde sex med ei jente, jeg mistet interessen etter at jeg kom."
"Klart. Det er sånn jeg føler meg etter å ha bæsjet i en Barnes & Noble."
Ikke sant? "Jeg fikk det jeg kom for. Vi kan dra."
Det er de morsomste å snakke med.
Venner som har tilfeldig sex vil jeg ha oppdateringer fra.
En venninne er på Tinder. Jeg ringer hver mandag. "Bra helg?"
"Flott. Husker du den fyren? Han er så god på snuskeprat, Taylor."
"Hva er snuskeprat, ifølge deg?"
Hun sier: "Jeg elsker å bli kalt et ludder og en hore."
Jeg sier: "Herregud." Hvis du liker å bli kalt ludder og hore i senga,
var foreldrene dine veldig glade i deg.
Snuskeprat er sexy fordi det er ting du aldri har hørt.
Hvis noen kalte meg hore i senga, ville jeg sagt:
"Unnskyld meg?
Det er det faren min kaller meg.
Det er et familienavn. Grenser, sir.
Se deg rundt.
Er dette sex eller Thanksgiving?"
Les rommet. Jeg vil høre ting jeg aldri har hørt.
Jeg vil høre: "Hei. Jeg startet et collegefond for deg."
"Armene dine er for tynne."
"Jeg likte Netflix-spesialen din."
Jeg har pappaproblemer.
Jeg jobber med dem. I terapi. Ikke i forhold mer.
Jeg hadde pappa og ekser i samme gruppetekst og skrev:
"Jeg føler meg ikke pen i dag. Hvem sin skyld er det?
Diskuter."
Den funket bedre enn den pleier. Jeg uroer meg for dere.
Den er vanligvis for meg. Går det bra?
Jeg liker dere. Dere er fantastiske.
En annen venn er så ekstrovert at hun skal ha trekant med en fyr.
Jeg sa: "Seriøst?" Hun sa: "Ja, ville du hatt det?" "Aldri."
Jeg vil ikke engang henge med to andre.
Jeg har aldri sittet i midtsetet på et fly og sloss om armlenet
og tenkt: "Vi skulle vært nakne. Så kult."
Jeg kan ikke date en ekstrovert igjen. Jeg har prøvd. Vi flyttet sammen.
Den første uken sa han: "Hva med å be noen over på besøk?"
Jeg sa: "Om du ikke vil ha meg, bare si det.
Vil du be folk over? Over hva?
Mitt lik?"
Er du en ekstrovert forelsket i en introvert,
må du forstå at å be oss invitere folk
er som å be om analsex.
Se fjeset vårt endre seg. Som: "Beklager, har du bursdag?"
Stort ønske på en vanlig tirsdag.
Jeg bor alene. Herlig.
Sovner midt i senga, som en guttekonge. "Natta, Joffrey."
Det er fantastisk.
Jeg spiser all maten jeg kjøper. Går i meg eller råtner.
Det er makt, D.C. Ja.
Tetter jeg toalettet hjemme, må jeg ikke ta meg av det straks.
Det er frihet, D.C.
Da jeg bodde med en mann jeg likte: "Do, ikke fortell ham at jeg er menneske.
Ta mine mørke hemmeligheter til din våte grav.
Husk avtalen vår!"
Nå er det: "Dustedo. Det er det du har lokk til.
Vil du se himmelen? Gjør jobben din."
Jeg var så redd for å være singel i hele 20-årene. Jeg var livredd.
Jeg hoppet fra forhold til forhold.
For jeg var så redd jeg skulle dø alene.
Nå er jeg eldre. "Jeg skal ikke dø alene."
Jeg går ikke på tur alene. Noen vil være der når jeg dør.
En lege, en morder, noen vil være vitne.
Jeg har vært singel det siste året,
og det har vært det mest avslappede året i hele mitt liv.
Det har vært flott.
Jeg våkner og sier: "Ingen skal få meg til å gråte i dag, unntatt jeg."
Freden er deilig.
Her er greia. Å være singel suger ikke.
Å date suger, og det kan du droppe.
Dating er det som er dritt.
En konstant dragkamp mellom håp og skuffelse.
Å date føles som å være et kosedyr i en klomaskin.
"Herregud, det skjer! Nei, glem det."
"Herregud, nå skjer det." "Tenk at jeg fortalte om det. Så flaut."
"Du flyttet meg for å få tak i noe annet. Ok.
Skjønner."
Ting endrer seg så fort når man blir eldre.
Jeg snakket ikke med en venn på et par uker. Jeg ringte.
"Du aner ikke. Jeg fant sjelevennen min på Bumble."
Bare sånn. De skal gifte seg til våren.
Vi lå i den samme haugen med kosedyr i årevis.
Jeg lukket øynene, og da jeg åpnet dem, var hun utenfor og sa:
"Det vil skje for deg også!"
Jeg elsker å være den nøytrale vennen som ikke dater,
for når man nærmer seg 30, blir brudd verre og verre.
Halve venneflokken er forlovet,
halve går gjennom det verste bruddet med den de skulle dø med.
Halvparten av samtalene mine er:
"Jeg skal gifte meg", og halvparten er: "Jeg er gammel."
Jeg sier: "Jeg bestiller fra Taco Bell. Hvem vil ha noe?"
Taco Bell, bra for enhver anledning.
Ingenting gjør deg så takknemlig for å være singel som en venns fæle brudd.
Det er feil å si, men det er sant.
En venn som gikk gjennom et brudd, følger enda eksen på sosiale medier.
De prøver å være modne. Nybegynnerfeil.
Eksen la ut et bilde av ham og den nye kjæresten,
som er modell.
Slapp av. Vi ringte henne.
"Hei, hvordan går det? Har du vært på nett i dag?
Fordi vi tenkte å ha en skjermfri dag.
Vi tenkte å skru av strømmen, skaffe et teppe, finne en åker.
Kanskje lese litt i Bibelen."
Hun sa: "Jeg har sett det."
Vi sa: "Vi er for sent ute. Går det bra med deg?"
Hun sa: "Nei, jeg skulle ønske hun datet en mann."
"Du er så problematisk, Trish."
"Hvorfor ville det være bedre om han datet en mann?"
Hun sa: "Hør her.
Hvis han dumpet meg for en mann,
da ville han ha noe jeg ikke kunne være."
Vi sa: "Ja, vel, det er jo på en måte det... Ikke sant?"
"Nei!" "Nei, du er så pen, vennen."
"Men som en modell? Det er en annerledes...
Se deg rundt, om du var modell, ville ikke vi vært det?
Det er ikke modellgjengen. Det er personlighetsgjengen.
Du er på et annet lag."
En annen venn ble bedratt. Helt sprøtt.
Du kan ikke bedra noen nå. Det er ikke 90-tallet, din dust!
Telefonen sporer alle bevegelser.
Du vil bli tatt. Du skal kjøpe blomster til elskerinna.
Kona di får en melding fra Bank of America.
"Vi la merke til at Steve var omtenksom?
Det virket som en mistenkelig aktivitet
her på BOA, for vi kjenner jævelen."
Du må henge med dine gifte venner om du er singel.
Du har en viktig rolle for dem.
Elsker å være femte hjul på vogna med gifte, spise middag, gå på kino.
For jeg elsker når de møter meg foran restauranten,
og jeg ser at de har kranglet i bilen.
Gifte tror de skjuler det så godt.
"Vi legger det bort til senere og har en hyggelig kveld."
Så kommer man svett inn. "Hei, godt å se deg.
Glad vi endelig gjør dette.
Er brødet kommet? Det burde kommet før oss.
Kan vi få litt brød?
Kan vi få noe å gjøre med hendene, annet enn å angripe hverandre?
Står til? Fortell om deg.
Ikke få meg til å se på henne."
Det er da du, som singel, forteller din gifte venn om dating.
Du får fortelle dem om ghosting, catfishing og deepfake KI-porno.
Og de setter seg i bilen noen timer senere og sier:
"Jeg sier det ikke nok, men jeg er takknemlig for deg."
Vær med gifte venner, gå på grillfesten.
"Jeg kommer gjerne. Hva kan jeg ta med? Is? Dessert? Perspektiv?"
Men vet dere hva det beste med å være singel er?
At du ikke må presentere noen for foreldrene dine.
Har dere presentert folk for foreldre?
Det handler ikke om at folk man elsker skal møtes. Hva? Nei!
Det handler om å vise partneren din hvorfor du er slem mot dem.
Det handler om å ta sexpartneren din med til åstedet.
For å si: "Ser du? Historiene er sanne."
Du vil ikke at partneren skal like foreldrene dine.
Du vil de skal dra den kvelden og si: "Herregud.
Foreldrene dine er bare..."
"Jeg vet."
"Seriøst, kjære. Hvordan klarte du..."
"Jeg vet ikke.
Det virker som om folk ikke bør klage når jeg er en hurpe.
Det virker som om, nå som vi har all informasjonen,
at jeg kunne vært mye sprøere om jeg ville.
Men jeg behersker meg,
så jeg fortjener å stoppe på Target på vei hjem.
Uten tidsbegrensning.
Og jeg vil ha en vogn.
Ikke en kurv."
Vær forsiktig med å la folk møte foreldrene dine.
Foreldrene dine er ikke alltid seg selv.
Mine var aldri det. De undergravde meg når jeg lot folk møte dem.
Jeg gjorde det rett. Vi hadde praten i bilen.
"Hei, husk at folkene der inne ikke er vennene dine.
Ikke ta det de sier personlig. Det er ikke deg. Det er dem.
Vil du skrive det på hånda di?
Se på tatoveringen min om du blir redd. Kom igjen."
Så går dere inn
og tror foreldrene dine vil vise sine sanne jeg,
og foreldrene dine svever ned.
Og de er fantastiske hele kvelden. Morsomme, kule og avslappede.
Faren din i åpen hawaiiskjorte.
En enmanns conga-rekke som fyller på glass
og sier progressive ting du aldri har hørt ham si.
"Vil du ha en øl til? Vi burde spille golf en gang.
Hva er pronomenene dine igjen?"
Og du må tilbake i bilen senere og mumle som en konspirasjonsteoretiker.
"Det var ikke... og jeg var der, og jeg vet hva som skjedde, og det var der.
Ingen kan fortelle meg hva som ikke skjedde, jeg vet om alt."
Mens typen din sier:
"Vet ikke. Foreldrene dine er flotte."
Og du bare...
"Nei, det er de ikke."
Jeg vet ikke hvem de øglefolkene var,
men det var ikke de som ødela meg."
Neste gang du ser dem, er de selvgode.
"Jason likte oss." Du sier: "Jeg vet hva dere gjør."
"Kanskje terapeuten din vil møte oss. Få vår side."
"Gleder meg til dere er døde."
"Ok, vi vil gjerne bli kremert."
"Jeg skal spre asken deres der Gud ikke kan finne den!
Vi ses i påsken."
Terapi blir også bedre når du er singel, for du kan grave i sånt.
Er du i et forhold, kaster du bort halvparten av hver time
på alt partneren din ikke vil gå i terapi for.
Er du singel, er det én time med deg hver uke.
Det er nesten for mye tid. Du må begynne å gjøre lekser.
Etter mitt siste brudd, kom jeg i terapi hver uke med ideer.
"Vet du hva jeg innså denne uken? Barneskolen min?
Rett over gata fra en kirkegård."
Og hun sa: "Ok. Og?"
Jeg sa: "Jeg vet ikke, men det virker som noe, ikke sant?
Jeg tar med ingrediensene. Du baker kaken. Jeg er ikke lege.
Jeg gikk dypt inni meg, fant noe skummelt, tok det med til deg.
Jeg var så modig. Hvor er godbiten min?"
"Så modig, favorittklienten min!"
Jeg vil vite om jeg er min terapeuts favoritt.
Du kan ikke spørre. Jeg har prøvd.
Den eneste måten å få svaret på, er å kontakte en annen av hennes klienter.
Og så skal jeg og den klienten planlegge å ringe henne i helgen.
Hver for oss.
Nøyaktig samtidig...
...og suicidale.
Så ser vi hvem hun svarer.
Begge vil drepe seg. Hvem beholder du, dr. S?
Vinneren går til neste sett klienter.
Vi setter det opp parvis.
Litt sånn March Sadness.
Jeg har jobbet med angst.
Det har vært fokuset mitt i årevis. Har noen angst?
Sliter noen med panikkanfall?
Har noen vært på legevakten for angst eller panikkanfall?
En del av oss! Hva trodde vi skjedde? Hjerteinfarkt?
Ja. Man kommer dit, og de sier: "Sinnet ditt angriper deg."
Nå får dere det bedre.
Jeg havnet på legevakten da jeg sovnet med AirPods.
Våknet og manglet én. Trodde jeg svelget den.
"Så du dro halvveis dit og snudde, for du syntes det var teit?"
Niks. Dro hele veien. Fikk time.
Skulle ønske jeg kunne late som om dette var for lenge siden,
men teknologien som inngår i det gjør det umulig.
Jeg har slitt med søvnen hele livet.
Før AirPods kom, sovnet jeg med vanlige hodetelefoner
mens jeg hørte på en podkast eller en film som roet meg.
Før AirPods kom, hadde hodetelefoner ledninger.
Svelget du dem, dro du dem ut som en magikers skjerf.
Så kom AirPods. Jeg begynte å sove med dem.
Så for noen år siden, samme hvor mange,
sovnet jeg med to AirPods og våknet med én,
og jeg tenkte: "Jeg må jo ha svelget den."
Som en baby eller en hund.
Overtalte søsteren min til å kjøre meg til legevakten
og ødela julemorgenen for alle.
Vi kom til legevakten i hjembyen,
og jeg måtte fortelle tre voksne kvinner i resepsjonen hva jeg gjorde der.
Jeg sa: "Dere hører nok dette stadig vekk.
Men det virker som
at jeg kan ha,
ved et uhell,
mens jeg sov,
svelget
en AirPod?"
Og de bare...
"En AirPod? Vennen, de er ganske store.
Ikke sant? Store.
Tror du at du har svelget..."
Jeg sa: "Hva med å droppe gruppediskusjonen
om hva jeg kan svelge og ikke, ok?"
De sier: "Noen var stygge på ungdomsskolen. Kom inn."
Så de tok meg inn.
Jeg ventet på legen. Vet ikke hva jeg trodde en lege skulle gjøre
om jeg hadde svelget en AirPod.
De vil jo ikke operere.
De ville sagt: "Ja, den er der.
Stopp på Taco Bell på hjemturen. Lykke til."
Taco Bell, bra for enhver anledning.
Jeg vet ikke hvordan jeg trodde en AirPod ville skade meg.
Jeg tenkte: "Hva om den er oppladet og gir innvollene mine støt?"
Eller spiller Glee-coverlåter, og alle hører det?"
Søsteren min sa: "Du slettet dem." "Ikke alle. Noen av dem er råkule!"
Før legen kom inn,
ringte min andre søster og sa:
"Hei, ja. Vi fant den i putevaret.
Vil skrulla komme hjem og spise pannekaker nå?"
Jeg var så flau.
Jeg ville snike meg ut fortest mulig.
Jeg sa: "La oss dra."
Søsteren min sa: "De vil tro noe har skjedd."
Jeg sa: "Noe gjorde det. Kom an!" Hun sa: "Det er en nødutgang."
Jeg sa: "De behandler nødstilfeller, det er en vanlig utgang."
Her er mitt problem med legevakten.
Har du angst eller panikkanfall, er det eneste mulighet.
Derfor bør de ha et alternativ ved siden av
som heter "angstrommet". Ok?
Legevakten og angstvakten.
Legevakten er når du er skutt og knivstukket. Du blør aktivt.
Du fyller ut papirene, for det er tiden for å gjøre det.
Og angstvakten går du til når du sier:
"Jeg vet ikke hvor det fæle er, men det er i meg et sted.
Det er enten kreft eller djevelen, men jeg må få det ut."
Og det er et skjema med ett felt som sier:
"Jeg vet at det sikkert ikke er noe, men...
...skjelettet mitt klør. Jeg vet ikke!
Noen i hvit frakk må bare si at jeg er dum."
Jeg sa i den vitsen at jeg sliter med søvnen.
Vær så snill, for Guds skyld, ikke send meg artikler etter showet.
Dere mener det godt, men jeg har lest alle artikler om søvn.
"Tre måter å sove bedre på!"
Det er de samme resirkulerte tipsene om og om igjen.
"Få en lavendel-spray til å spraye
på den kalde siden av puten din ved skumring."
Er jeg en heks?
"Sørg for at det er veldig mørkt og stille på rommet ditt."
"Herregud, skal det være mørkt? Jeg er en dum kjerring.
Jeg har sovet under en diskokule. Fordi vibber. Jeg visste det ikke!
Ok. Mørkt, stille. Fikset!"
"Hva med å legge mobilen din i et annet rom?"
"Hva med å legge babyen din ute?"
Det betyr ikke at jeg er imot søvnråd. Jeg er bare sliten.
Jeg har samme forhold til søvnråd som menn har til porno.
"Nei, vi har sett alt det vanlige.
Send meg noe merkelig."
Jeg vil spørre om noe. Og la meg si at det er greit om ingen svarer.
Jeg spør alle publikum hver kveld. Ikke noe rart.
Hvis du tror du har et rart søvntips jeg aldri har hørt om,
jeg har lest alle artiklene, hørt alle podkastene, sett mange TikToks.
Jeg spør om dette hver kveld på turneen.
Hvis du tror du har et rart søvntips som jeg aldri har hørt om,
rekk opp hånden og si det.
Men sier du: "Har du prøvd meditasjonsappen Calm?"
Da blir du fjernet.
Det er greit om ingen har noe. Har noen noe? Vi har en selvsikker en her.
Hva har du?
- Onani. - Onani?
Kjerring, vær så snill.
Tror du ikke jeg har prøvd å onanere?
Jeg faller ikke i søvn. Jeg kommer i søvn. Neste.
Greit.
Hva mer? Takk for at dere er med. Hva har du?
Er det to ting?
Og jeg gjør dem i rekkefølge? Ok.
Du må stå på hendene.
Må jeg stå på hendene mot veggen? Ok. Yoga, nei.
Jeg tror jeg må være mer sexy for det der.
Greit. Jeg vil bare høre slutten.
Så du står på hender mot veggen.
Et par sekunder.
Bare i et par sekunder. Lett, ledig og vakker forsidejente.
Sånn snakker sexy folk.
"Bare stå på hendene i ti sekunder. Lett."
Du sier: "Noen av oss er topptunge."
- Greit, uansett. Beklager, fortsett. - Du må være opp ned.
Og så sover du opp ned.
Har ikke hørt om å stå på hender, men jeg har hørt om å sove opp ned.
Fordi det endrer sengen, ja.
Det forvirrer kroppen din. Ja, forvirr deg selv i søvn.
Det er én. Jeg har hørt den halvveis. Så det skal du halvveis ha.
Har noen andre noen rare? Veldig rare.
Det er greit om ikke.
Jeg er bare nysgjerrig. Ok, hvem sa "woo"?
Greit. Hva har du?
Hør på ham snakke.
Hør på hvem?
Denne fyren.
Høre på han du er sammen med snakke?
Prøver du å bli forlatt?
Eller prøver du å bli kvitt partneren din nå?
Du sier: "Denne er tilgjengelig. Han snakker og snakker, du vil sovne."
Denne kjerringa.
Jøss, ok. Det var gøy.
Vi var med på en skilsmisse. Var ikke det gøy?
Første gang det har skjedd når jeg har spurt.
Hver kveld, aldri en sånn. "Ta med deg denne kjedelige drittsekken."
Greit. Den siste. Hva har du?
Hør på noens tilfeldige telefonsamtaler i naborommet.
Jeg hører på moren min som snakker med bestemor...
Du tyvlytter på andres samtaler i naborommet?
Hører din mor snakke med din bestemor?
Hørte du ikke at jeg er alene?
Den jenta tilbød meg i det minste noen.
"Prøvd å sovne til lyden av folk som er glad i deg i naborommet?"
Om jeg bare kunne!
Vel, de der såret meg.
Jeg skal si det beste jeg har hørt på turneen.
For noen måneder siden.
En kvinne på første rad. "Jeg har et rart søvntips."
Jeg sa: "Hva har du?"
"Når jeg ikke får sove, ligger jeg på kjøkkengulvet i ti minutter."
Og jeg sa: "Ok. Og hva skjer da?"
"Så legger jeg meg igjen og sovner."
Den stakkars jenta var en mishandlende forelder mot seg selv.
"Får du ikke sove?
Du vet at noen barn ikke har senger?
Legg deg med ansiktet ned på de kalde flisene i ti minutter.
Kanskje du blir mer takknemlig."
Og vet dere hva? Jeg prøvde det, og det virker.
Det funker.
Jeg gjør det på badet på hotellrom.
Jeg har hatt covid mange ganger, men...
Jeg vil få kontroll på angsten.
Uten den, hadde jeg vært annerledes.
Bekymringen alene tar opp så mye mental og emosjonell energi hver dag.
Det hjelper ikke. Det forbereder deg ikke på noe fælt.
Jeg sa til terapeuten min nylig: "Jeg vet bekymringer ikke hjelper.
Hva sa den filosofen? 'Å bekymre seg er å lide to ganger.'"
Hun sa: "Hvem sa det?" Jeg sjekket. Det er fra en forløper til Harry Potter.
Jeg var så selvsikker at jeg søkte der og da.
"Hvilken filosof sa det?"
Jeg tenkte: "Salmander Fisle. Faen."
"Det var en lykkekake. Kan vi gå videre? Jeg vil ikke snakke mer om det."
Uten angst ville jeg hatt en annen personlighet,
for så mange avgjørelser jeg tar, er fryktbaserte.
Også mange avgjørelser jeg ikke tar.
Jeg ser de samme seriene og filmene fordi det roer meg ned.
Jeg vet hva jeg kan forvente.
Jeg dater samme type mann, jeg vet hva jeg kan forvente.
Tror du at du har en "type"? Nei. Du har angst. Få en time.
Jeg har tre yngre søsken.
Alle er gen Z, alle er skeive, alle er i seriøse forhold,
og de er så skuffet over meg
hver gang jeg dater en ny hetero, hvit fyr.
"Kom igjen, Taylor. Faen ta patriarkatet."
"Jeg knuller bokstavelig talt patriarkatet."
Vet dere hvor vanskelig det er å date hetero menn
når du har tre skeive forhold tett på?
Skeive forhold er det vakreste, mest omsorgsfulle og kreative i verden.
Søsteren min og partneren hennes er i en romantisk roman.
Når vi snakker, er det: "Du hadde en tøff uke. Går det bra?"
Hun sier: "Ja.
Partneren min muntret meg opp med favorittsnacksen min i begrenset opplag
og sand fra stranda vi var på på vår første date.
Husker du at jeg aldri fikk en lekeovn som liten?
Hen fant en på eBay."
Jeg sier: "Herregud, er hen utro?"
Hun sier: "Hva? Nei! Hen hører på meg og husker hva jeg sier."
Jeg bare: "Nei, gå gjennom telefonen hens.
Dette stinker. Se på telefonen, tro meg."
Hun sier: "Ok, står til med typen, Taylor?"
Jeg sier: "Bare bra.
Han kjøpte meg en pølse i brød
fordi han ville ha en, og jeg var også der.
Det var så romantisk.
Han bare: 'Hva? Beklager. To, da.'"
Jeg vil ikke disse hetero menn. Jeg har datet mange.
Men dere er så stolte av dere selv for nesten ingenting i et forhold.
Det er imponerende å se på.
En hetero mann setter et lys på badet og sier:
"Jeg har forandret hele livet mitt for deg!"
Og du sier: "Du tente det ikke engang.
Det lukter litt lavendel på nært hold.
Jeg bytter lyset i empati, om det går an."
Har dere prøvd å forklare begrepet empati til en høy, kjekk, hvit fyr?
Det er en delikat samtale.
Du sier: "Tenk deg at du er meg."
-"Men det er jeg ikke." - Ok.
"Vanskelig å argumentere. Greit. Tenk deg at du føler det jeg føler."
-"Men det gjør jeg ikke." - Ok.
-"Tenk deg at du kan føle som meg." -"Det kan jeg aldri."
"Ok. Tenk deg at du er en basketballspiller."
"Ok.
Hva mer? Jeg liker denne leken."
"I analogien er du en basketspiller.
Og du er en flott lagkamerat.
Du elsker laget ditt og gjør alt for dem.
Laget ditt ser det ikke.
Laget setter ikke pris på alt du gjør,
for den verdien du har.
Og denne uka glemte laget
bursdagen din.
Hvordan føles det?"
"Det suger!"
"Ja!"
Å få en sexy fyr til å føle empati er som å gi en dame orgasme.
"Ingen rører seg!
Vi er så nære. Det er en bilalarm. Hold fokus, vær så snill.
Jeg jobbet så hardt."
Jeg har prøvd å finne ut om jeg er bifil, eller om jeg bare så Euphoria for fort.
Jeg har datet kvinner, men vet ikke hvordan jeg får dem til å like meg.
Jeg kan trikset med menn. Du lurer dem.
Du venter til de liker deg litt, så sier du:
"Du liker meg ikke." De sier: "Jo."
"Nei." "Jo."
"Det gjør du ikke." "Jo!"
Du gjør det til du er gravid, tror jeg. Du må gjøre det til en morsom utfordring.
-"Du kan ikke tilbringe livet med meg." -"Følg med nå, kjerring."
Som når du ber et barn ta ut søpla, de sier:
"Nei!" Og du sier: "Jeg tar tiden."
Og han bare...
"Ser du? Du trodde ikke du ville gjøre det."
"Hva så? Jeg er verdens raskeste gutt."
Å prøve seg på kvinner er verre. Det føles mer delikat.
Med dem er det som å kaste flyndre på en innsjø.
Med menn er det som å kaste en murstein inn et vindu.
"Jeg bryr meg ikke. Vil bare se hva som skjer.
Jeg skal ikke bo her."
Jeg er kanskje sjåvinistisk. Jeg hørte det nå.
Jeg er det. Om en mann avviser meg, er det:
"Idiot!" Men gjør en kvinne det, tenker jeg: "Hun vet hva hun snakker om."
Jeg snakket med en venn om det, for man vil ikke...
Det er skummelt å si du er bifil, for da sier noen alltid:
"Bevis det. Her er et bilde av Margot Robbie. Er du våt?" Alle er...
Alle er aggressive om det. Det er rart. Du må bevise det for folk.
Jeg spurte vennen min om det, hun sa:
"Seksualitet er et spekter."
Hun så også Euphoria.
Hun sa: "Jeg er hetero. Jeg kan aldri slikke en jente.
Det er ekkelt."
Jeg tenkte: "La oss tenke, Taylor.
Hvorfor ikke slikke en jente? Er det ekkelt?"
"Nei, det er ikke ekkelt.
Men jeg vil ikke være dårlig til noe som voksen."
Min bror er trans, mine søstre er skeive, og jeg identifiserer meg som redd.
Jeg er livredd for å feile.
Jeg holder meg ikke engang til nye hobbyer.
Hvordan kan jeg bli god til...
Å bli god til å slikke kvinner er som å lære å spille piano.
Jeg vil ha det talentet. Vise det frem på fester og imponere.
Men jeg har ikke tid eller ydmykhet til å lære nye fingerferdigheter.
Jeg har ikke det.
Halvveis i "Bjelleklang" sier jeg: "Jeg suger.
Skulle startet da jeg var tolv. For sent."
Jeg kan alt spille klarinett.
Det er ikke en lidenskap, men jeg får respekt fra likemenn.
Jeg har mange års erfaring på baken.
På noens bak, noen baker.
Jeg visste ikke det fantes valg.
"Du er jente, spill klarinett."
Jeg sa: "Kan jeg spille piano?"
De sa: "Ja, du kan spille piano
og du vil havne i helvete!"
Religiøse traumer, noen? Har vi noe av det her? Ok.
Beklager om du ikke har noen. Jeg gjentar meg selv.
Jeg burde holde kjeft, men jeg innser ting.
Visste dere at når man kommer, skal man ikke rope:
"Ta den, Jesus!" Visste dere det?
Skulle ønske det var en spøk, D.C.
Virkelig.
Ikke alle har vokst opp religiøst, men mange var beskyttet.
Ved applaus, hvor mange har ikke hatt sexpraten?
Klapp. Ja, ser dere?
Ved applaus, hvor mange hadde sexpraten?
Hvem fikk den?
Kan jeg spørre hvor gammel du var?
Er det greit at jeg snakker med deg?
Om dere ikke liker at jeg snakker til dere, greit.
Jeg ville ikke snakket med en underholder. Gir du samtykke til å delta?
Få et verbalt ja. Ikke bare tommel opp. Ja?
Ser dere? Ikke så vanskelig.
Greit.
Hvor gammel var du?
- Ni. - Ni? Ok.
Det virker litt tidlig, men også greit.
Jeg vet ikke hvor høy du var da du var ni. Ikke sant?
Stilte du spørsmål, eller sa foreldrene dine: "Det er på tide"?
- Mamma tok meg med på piknik i hagen. - Tok moren din deg med på piknik i hagen?
Dra så inn i helvete til helvete.
Kødder du?
Moren din tok deg med på piknik i hagen
for å fortelle deg om sexens grusomheter.
Beklager. Jeg reagerer emosjonelt på det.
Det er det vakreste jeg har hørt.
En sexprat i Den hemmelige hagen.
Herregud. Ok.
Jøss. Hvordan er det, Lorelai Gilmore?
Fy faen.
Så du stilte ikke spørsmål eller noe?
Moren din sa: "Tiden er inne..." Du stilte spørsmål?
Mange stiller spørsmål.
Jeg visste ikke at barn var så smarte.
Jeg visste ikke vi skulle være det. Jeg spurte aldri om noe.
Det er jo egentlig dumt.
For da jeg var barn, før jeg fikk mensen, hadde jeg tre hull.
Har det enda. Vet ikke hvorfor jeg sa det sånn.
Jeg har det. Så vet dere det. For de som ser på,
har alltid hatt det, vil alltid ha det.
Tror jeg. Stenger de noe når du steriliserer deg?
Jeg skal sjekke. Glem dette.
Dette var en digresjon. Jeg tar meg av dette selv.
Men før mensen hadde jeg tre hull, og ett av dem hadde ingen funksjon, sant?
Og jeg tenkte ikke på å spørre noen:
"Hva gjør dette arbeidsløse hullet
mellom mine andre to hull som jobber ganske hardt?"
Jeg gikk bare rundt hele dagen. "Jeg vet ikke. Det er det store.
Gudene vet hva det gjør.
Det er der jeg har troen min."
Etter at jeg så Music Man kalte jeg det hanskerommet,
men det er en annen historie.
Det var min sexprat. Da jeg var ti, leste jeg hva sex var i en bok.
Uplanlagt. Bare: "Herregud!"
Prøvde å glemme. Jeg ble overfalt av Judy Blume.
Og to år senere kjørte faren min meg hjem,
og plutselig sa han: "Vet du hva sex er?"
"Jeg leste det i en bok. La oss aldri snakke igjen."
Han sa: "Du må fortelle meg hva det er, så jeg vet at du vet."
Faren min tvang meg til å gi ham sexpraten!
Jeg sa: "Vet du hva det er?"
Han sa: "Si hva du vet. Så skal jeg si det jeg vet.
Så kommer vi til bunns i dette sammen."
Jeg ba foreldrene mine om råd hver gang jeg opplevde et brudd.
La være. Om du ikke vil lære om foreldrene dine.
Jeg hadde et fælt brudd tidlig i 20-årene. Stemoren min ville trøste meg.
Hun sa: "Det var en fyr jeg ville gifte meg med i tyveårene.
Da det ikke gikk, ble jeg knust."
Jeg sa: "Det visste jeg ikke."
Pappa sa: "Jeg visste det. Hun snakker alltid om ham."
Jeg sa: "Hvem var denne fyren? Hva var greia?"
"Han var faktisk veldig kul. Han var en Alzheimer-forsker."
Og pappa sa:
"Legg merke til at det ikke er kurert enda."
Hun sa: "Jøss, kjære, håper ikke vi får Alzheimer."
Han sa: "Det håper jeg, så vi kan glemme den fyren."
Jeg var ikke så nøye på hvem jeg ba om råd om forhold.
Folk i publikum, fremmede. Jeg spurte et par på første rad en gang.
To parterapeuter som var gift med hverandre.
Har dere sett kvadruppelfylte Oreos?
Og du tenker: "Det holder", sant?
Det er en hatt på en hatt. Overflødig.
Jeg tenkte: "To terapeuter utenfor jobb. Du må spørre."
Jeg sa: "Har dere noen råd for folk som krangler mye i forholdet?"
"Det har vi.
Du vet hvordan mange har et stoppord for sex?
Alle må ha et stoppord for krangler"
Jeg spurte en gift venn: "Har dere et stoppord for krangler?"
Han sa: "Hva?" Jeg sa: "Et ord som stopper krangelen."
Han sa: "Vi har et." Jeg sa: "Hva er det?"
Han sa: "Fitte.
Men jeg må si det. Det funker ikke om hun sier det."
Jeg sa: "Herregud. Jeg forventet 'ananas', men..."
Jeg spurte om råd etter brudd
og trodde det var å jobbe med meg selv, men det var det ikke.
Det var å prøve å komme inn i et nytt forhold fortest mulig.
Så jeg slapp å jobbe med meg selv. Grunnen til at folk ikke vil være single,
er at når du har vært det en stund, tenker du:
"Noen av problemene mine i forhold er her enda.
Og det er bare meg nå."
Det er bare ett sett med fotspor i sanden.
Og ingen bærer meg.
Jeg har skjønt at jeg har mye å jobbe med. Jeg er smålig i forhold.
Jeg bruker ikke parfyme som singel. Tenker ikke på det.
Men jeg bruker det i forhold.
For om vi slår opp og du lukter den lukten senere,
blir du trist.
Og det gjør meg glad.
Jeg bruker ikke parfyme for å lukte godt, men for å hjemsøke deg senere.
Jeg var på første date med en fyr. Begge hadde tre yngre søsken.
Jeg sa: "La oss tekste søskengruppechattene
og spørre hva våre største feil er."
Jeg er så gøy på første date. Hvorfor er jeg alene?
Han skrev til brødrene: "Hva er min største feil?"
De svarte: "Jobber for hardt."
"Bryr seg for mye."
En skrev "dyslektisk", det var gøy. Han kunne ikke lese det, men jeg kunne.
Jeg skrev til mine søsken: "Hva er min største feil?"
Broren min svarte straks.
"Du forventer at alle skal såre deg, så du drar før de kan."
Jeg sa: "Jeg er på date nå." Han sa: "Beklager. Jobber for hardt.
Trodde dette var en sikker linje!"
Jeg er veldig emosjonell. En emosjonell partner.
Jeg styres av følelser.
Visste dere at noen føler separat?
Har dere hørt om dette tullpratet om kategorier?
Noen har visstnok høflige, små følelser
som kontakter dem i løpet av dagen. Napper dem i ermet og sier: "Unnskyld?
Jeg må føles på et tidspunkt, når det kunne passe."
Du sier: "Jeg er på jobb nå."
"Herregud, er du på jobb? Beklager! Har du tid senere?"
"Jeg er ferdig seks."
"Ok, har du tid til å føle deg forlatt og verdiløs 18:30?
Ok. 18:30 på parkeringsplassen. Det er en date.
Glad i deg. Du er så flink på jobb. Ha det."
Har aldri skjedd meg.
Alle mine følelser krever å bli følt umiddelbart.
Alle mine følelser krever sin egen parade.
Mine følelser blir til den scenen i Aladdin
der han later som han er en prins. Bare...
Kjære venn, Taylor er sulten
Dette kan bli enden
Trenger et smørbrød nå Hun er en merr, hør på meg
Men jeg er glad for å ha fått jobbe med ting dette året, det trengtes.
Jeg ble 30 for to uker siden.
Og det betyr... Takk.
Og det betyr at jeg har brukt de siste 14 årene av livet mitt
på å prøve å bli god i dette, i standup.
Å prøve å ha den karrieren jeg nå er heldig nok til å ha,
takket være dere alle. Ja.
Og selv om jeg er takknemlig og heldig,
har det fått meg til,
særlig dette året, å si: "Å nei."
Jeg vet ikke om jeg blir god til de andre tingene.
Jeg vet at jeg er en god komiker.
Vet ikke om jeg er en god person, en god forelder, en god partner.
Denne timen med stoff jeg holder på med nå,
er som: "Kan jeg få alt? Jeg vet ikke!"
Dette er ikke en vits, D.C.
Jeg er oppriktig bekymret.
Jeg vet hvor vanskelig det er å ha denne jobben og ha en familie.
Jeg ser hvor hardt vennene mine jobber og hvor lite folk jobber med det.
Folk i bransjen sier: "Du kan ha barn og reise,
FaceTime finnes nå." Føles som å binde hunden utenfor butikken.
"Jeg ser ham gjennom vinduet. Han er ok."
Jeg har enda mye barndomsgreier jeg jobber med selv.
Jeg vil ikke belaste et barn med det. Jeg så på en TED Talk nylig.
Beklager, jeg så på en TikTok. Jeg blander dem alltid.
Informasjonen er god. Bare vertikal.
Hvis du har barndomstraumer du jobber med, må du lære å være forelder for deg selv.
Så jeg har prøvd å gjøre det for å leges.
Men jeg føler jeg ble gravid med meg på videregående, jeg var ikke klar.
Og nå våkner jeg hver morgen, helt overveldet,
og prøver å ikke riste meg. Som:
"Om jeg lar deg se TikTok på telefonen i 30 minutter,
kan du være så snill å slutte å gråte da?"
Venner sier: "Er du ok?" "Nei, jeg tror jeg har kolikk. Fikk ikke sove.
Jeg elsker TikTok. Vet dere hva som er gøy der?
Barn mimer og danser og later som om de er i en musikkvideo.
Alle gjorde det da vi vokste opp.
Ja! Alene på rommet ditt i speilet med hårbørsten. Selvsagt.
Men hvis noen hadde tatt deg på fersken,
ville du tatt livet av deg, ikke sant?
Og disse barna er på nettet. "Håper millioner av folk ser meg."
Jeg tenker: "Du kan ha godt av litt mobbing.
Det kunne ha korrigert litt."
Jeg har mange venner som gifter seg og får barn.
De er nedlatende som faen.
Morsomt at jentene som pleide å våkne drita på togskinnene sier:
"Skjønner ikke at du er ute etter ti. Livsstilen din er så usunn."
Jeg sier: "Jeg så deg sniffe kokain fra et rustent sykkelstativ.
Men nå lukter du på babyens hode som om vi har glemt det."
Men vennene mine som har barn og er gift,
de klager på jobben,
og jeg gjør det samme avvisende rett tilbake til dem og sier:
"Men du er gift, så det går bra."
De sier: "Jeg hater 60 timer av uka."
"Ja, men du har drømmepikken, så det går bra."
Det er ikke så flott, og jeg tror noe av det skyldes at vi blir 30.
I hodene våre var 30 en alder vi tenkte: "Når jeg er 30, har jeg alt på stell."
Sånn kom vi oss gjennom tyveårene. "Vi er 25, og vi er søppel,
men om fem år har vi kontroll på alt."
Så: "Jeg er 27. Jeg er bare en dritt, men jeg har tre år på å snu dette."
Og så er det: "Jeg er 29. Nå må det skje, kjerring!"
Og nå som vi er 30, er det som:
"Faen, livene våre går ikke akkurat som vi alltid trodde."
Så nå er det en merkelig sammenligning som skjer, og en rar spenning.
Jeg vet at alle vennene mine både synes synd på meg og misunner meg.
Som jeg synes synd på dem og misunner dem. Vennene mine ser på meg og sier:
"Jeg ville fokusert på jobb, var jeg alene."
Jeg sier: "Jeg ville hatt barn, hadde jeg ikke talent."
Så alle...
Og det er ikke sunt i seg selv.
Men jeg tror det er bra å fokusere på det som går bra i livet.
Det er takknemlighet. Jeg tror det er viktig.
Og det har fått meg gjennom bryllup og babyshowere
å ha drømmejobben,
å sitte på bakerste rekke. "Ja da, ha dustekjærlighetsfesten deres.
Håper det går bra. Jeg har den kuleste jobben av alle dere kjenner."
Og det var sant helt til noen giftet seg med en astronaut.
Og alle var så imponert.
Astronaut slår vel alt. De sa: "Du må innrømme at det er det kuleste."
Jeg sa: "Må han ha på en drakt, ellers dør han?"
Drit og dra. For en dum jobb.
"Nei. Om jeg ikke får puste et sted, drar jeg ikke dit, Dan.
Det er vitenskap."
Dan har ikke engang vært i rommet. Han går på jobb og "øver".
Det er jobben.
De satte ham i en berg-og-dal-bane. "Ikke spy." Han sa: "Ok, kaptein."
For en helt.
Dessverre sa jeg til hun som giftet seg med ham: "Håper ikke han drar til rommet."
Hun sa: "Hvorfor? Farlig?" "Nei, for han vil være utro der oppe."
Tror dere ikke astronauter er utro?
De svever i rommet i måneder. Hvor lang tid tar det før én sier:
"Hei, vet du hva vi bør prøve?"
"Houston, vi har et problem. Ikke stort. Medium. Ikke lite, altså."
Det som skjer i Vegas, blir i Vegas. Det som skjer på månen, skjedde aldri.
Vi forfalsket den landingen.
Nei da. Det var en spøk. Det var ingen kvinnelige astronauter da.
Men om noen av forholdene i tjueårene mine hadde funket,
ville jeg ikke hatt drømmejobben. Ville ikke hatt karrieren jeg drømte om.
Jeg har hatt mange kule opplevelser i år fordi jeg var alene.
Jeg fikk opptre i Europa i april, en drøm som gikk i oppfyllelse.
Og fordi jeg var singel,
i stedet for en type, tok jeg med Courtney.
Courtney har vært min beste venn fra vi var ti.
Tjue år, fulgt meg i alt.
Hun så meg deprimert på videregående. Hun så min første standup.
Jeg avlyste en forlovelse for noen år siden.
Hun hadde brudekjolen min på loftet som om den var Jumanji.
Jeg sa: "Ha denne der jeg ikke hører trommene."
Vi fikk reise rundt i Europa og betalte ting med pikkvitsepengene mine.
Det var fantastisk.
Og det var spesielt å ha henne på den turen med meg.
For nøyaktig et år før det, i april i fjor,
var jeg alene i et bakrom i Colorado før showet.
Etter et brudd.
Courtney ringte meg.
Jeg sa: "Trodde du var på ferie med typen."
Hun sa: "Ja, men jeg ville bare høre."
"Det er så fint." Og vi snakket om meg i ti-femten minutter.
Til slutt sa jeg: "Du sier ikke noe om dere og turen deres.
Går det bra med dere?"
Hun sa: "Herregud, ja. Ja visst. Vi har det kjempebra. Vi er faktisk...
Vi er faktisk forlovet."
Jeg sa: "Hva? Herregud! Hvorfor spurte du om meg?"
Hun sa: "Jeg måtte vite at du var på et sted der du taklet det."
Det var så søtt og sårende.
Jeg har aldri følt meg så sett og så fornærmet i hele mitt liv.
Forloveden var der hele tiden.
Hun sa: "Og så?"
"Hun høres stabil ut. Jeg tror hun takler det."
Du vet at vennen din har møtt den rette når de ikke kan snakke alene med deg.
Du ringer sent og gråter. Så sier de:
"Forresten, det er vel greit at Todd har vært her hele tiden?"
Du bare sier: "Herregud, nei, jeg ringte for å høre om Todd tror jeg har sopp.
Så bra at Todd er tilgjengelig."
Ikke misforstå. Jeg er glad i min beste venns forlovede. Han er flott.
Om han døde, ville jeg tenkt: "Overnatting"?
Selvsagt!
Men jeg ble rørt over at hun tenkte på min mentale helse
under forlovelsen sin,
så jeg gikk på scenen og sa: "Før vi starter showet,
kan dere gjøre meg en tjeneste? Kan vi lage en video til bestevennen min?"
Publikum sa ja. Satte telefonen i selfiemodus.
Og jeg sa: "Én, to, tre! Gratulerer, Courtney!"
Jeg og 2000 stykker ropte det til henne. Etterpå sendte jeg henne videoen
for å si: "Glad i deg, er så glad på dine vegne.
Og se på alle som betaler for å se meg.
Jeg har det helt fint.
Jeg har en av Hugh Jackmans hansker."
Tusen takk, D.C.
Dere var helt fantastiske.
Takk, folkens. Virkelig.
Tusen takk.
Dere har vært fantastiske.
Tror noen at de har et rart søvntips? Kjemperart?
En selvsikker hånd her borte.
- Hva er det? - Sov i en annen by!
Sov i en annen by?
Kjerring, vet du hva jobben min er?
TIDLIG SHOW
Sov i en annen by?
Kjenn ditt publikum. Hva mer har vi? Det var ingen god start.
Har noen andre noe?
Det er greit om ikke. Vi har en her.
Få deg en veldig fast MaxCoil-madrass.
Få en veldig fast madrass.
Ok, trenger vi instruksjonene en gang til?
Om dere tror dere har et rart søvntips jeg aldri har hørt om,
rekk opp hånden og si det.
Om ingen har noe, er det helt greit.
Vi har en hånd her. Hva har du, brillefin?
En katt og sovemedisin.
Katt og sovemedisin.
Om du tror...
...jeg ikke har sovemedisin,
er dette ditt første show med meg.
Ok. Om ingen andre tror... Det går bra, altså.
Hva med her? Her, ja.
Fire-syv-åtte rytmisk pusting.
Hva for noe?
- Fire-syv-åtte rytmisk pusting. - Rytmisk pusting.
Ok, dere, jeg skal være ærlig. Dere dreit dere ut der.
Dette var kjedelige svar.
Og det er greit.
Hva? Sa noen "les en bok"? Jeg skal banke deg etter showet.
Møt meg på parkeringsplassen. Lese en bok?
Herregud.
Ok, her. Det er sprøtt at folk blir mer selvsikre
når de hører andres elendige svar.
De tenker: "Jeg kan slå en fast madrass."
Hva har du, andre rad?
Vicks på ryggen.
- Hva på ryggen? - Vicks.
Vicks på ryggen?
Disse er ikke bra, folkens.
Takk for at dere var med. Hva? Den siste.
Tøy i fem minutter.
Tøy i fem minutter?
Jeg kommer aldri tilbake til denne byen.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten