Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
„Herdmanovi byli ty naprosto
nejhorší děti, jaké svět kdy viděl.“
Lhali.
Kradli.
Pojď sem!
MLADÝ EINSTEIN CHEMIE
Kouřili doutníky.
Dokonce i dívky.
Bili malé děti.
I když ty malé děti byly větší.
Hej!
Brali jméno Boží nadarmo.
Panebože!
Nadávali učitelům.
Dokonce podpálili
zchátralou kůlnu Freda Shoemakera.
Abych byla fér, byla ošklivá
a stejně by se rozpadla.
Můj táta pravil: „Podpálit ji
byla jediná dobrá věc, co kdy Herdmanovi udělali.
Kdyby věděli, že konají dobro,
nikdy by to neudělali.“
Tak moc byli zlí,
až byli téměř neskuteční.
Nikdo nevěděl, proč jsou takoví.
Vypadalo to, že se tak už narodili.
POZOR KOČKA
Když je řeč o porodu,
my děti jsme jejich rodiče nikdy neviděly.
Někteří si mysleli, že to vzdali a utekli.
Moje teorie byla, že byli prvními rodiči,
které jejich děti unesly, svázaly a okradly.
Ralph,
Leroy,
Claude,
Ollie,
Gladys
a ta nejdrsnější z nich, Imogene.
Všichni stejní, až na vzrůst
a různé modřiny,
které si způsobili při pranicích.
Posaďte se, prosím.
Doufám, že máte připravené ukázky.
Jako první se nám předvede...
Já.
Dobře. Ollie Herdman je první.
Jsem... Počkat.
Tohle je moje kočka.
Spike.
Co se tam děje?
Nevidím.
Tohle jsem já.
Hej!
Říkala jsem, že kradli?
Co chceš?
Tenhle řetízek?
Nebo svůj krk?
Vybrala jsem si krk.
Vyhýbala jsem se potížím,
ale můj oblíbený medailonek jí zřejmě padnul do oka.
Imogene byla jejich nezpochybnitelnou vůdkyní.
Všem kolem sebe naháněla hrůzu,
i dospělým.
Nejvíc měla spadeno na Alice.
Čau, Všivačko.
Zřejmě proto, že Alice
byla jejím přesným opakem.
Od hlavy až k...
Zase ti ruce smrdí po mejdle.
Schováváš vši?
Vši jsem měla jen jednou na táboře.
Ale Imogene nikdy nezapomíná.
- Herdmanovi jsou... - Já vím.
Herdmanovi jsou ty naprosto
nejhorší děti, jaké svět kdy viděl.
Copak provedli tentokrát, broučku?
Ten medailonek mi dala máma.
Nic.
Jako obvykle.
Podpálili něco?
Rozlili po chodbě mýdlovou vodu?
Ukradli ti oběd a praštili tě, protože jsi neměla sladkosti?
Něco takového.
Udělej si večer úkoly. Zítra je velký den.
- Jedeme pro vánoční stromek. - Bezva, tati.
Herdmanovi to určitě nějak pokazí.
Nezní moc radostně.
Bože, mám sobeckou modlitbu.
Neměla bych tě o to žádat, ale...
Můžeš poslat Herdmanovy pryč, dokud nevyrostu?
Někam, kde není moc lidí.
Třeba na opuštěný ostrov.
Plný zlých a nebezpečných tvorů.
Buď tohle, nebo ať jsem do vysoké neviditelná.
I to by pomohlo.
Díky, Bože.
Promiň mi tuhle hroznou modlitbu.
Mysleli jsme, že Herdmanovi spějí do pekla
jménem pasťák,
dokud se nezapletli s mojí mámou,
naším kostelem a živým betlémem.
Uřízněte si stromek
Tohle je moje rodina.
Táta Bob, účetní na plný úvazek,
máma Grace, máma na plný úvazek
a brácha Charlie, chytrolín na plný úvazek.
Každý rok.
Tak jo. Zlato.
Pomůžeš mi? Miláčku?
Normální rodina v normálním městě.
A tohle je naše město.
Moc toho tu není.
Ale byli jsme známí jednou věcí:
každoročním živým betlémem.
Byla to událost.
75. EMMANUELSKÝ KAŽDOROČNÍ ŽIVÝ BETLÉM
Letos kvůli výročí ještě větší.
Povím vám všechno, co musíte vědět,
o emmanuelském betlému.
ŽIVÝ BETLÉM PŘEHLED
Tenhle je úplně první,
z doby založení našeho kostela a města.
Legenda praví, že betlém míval určitý význam
a celé město se na něj těšilo.
Chtěli si připomínat krásu Vánoc.
Nejsem si jistá, jestli byl pořád tak krásný.
Tohle jsme my loni.
Tohle je Alice, tu už znáte.
Marii hrála po třetí.
A tohle je paní Armstrongová.
Živý betlém režíruje odjakživa
a dává pozor, aby se nikdy nic nezměnilo.
Podle mě měl 74. ročník živého betlému
tolik hloubky a radosti jako recyklované vánoční přání.
Ale město trvalo na tom,
aby byl pořád úplně stejný.
Protože byl 75., budil víc pozornosti.
Sjeli se lidé z širokého okolí.
Bývalí herci.
Bylo to dokonce v novinách.
Ženský spolek pomáhal vylepšit kostýmy.
- Je rovně? - Naklání se doleva.
- Co teď? - Ještě horší.
- Na závěr... - Co?
...připomínáme,
že každoroční živý betlém ve městě Emmanuel,
se letos uskuteční na Štědrý den.
Už to hlásí i v televizi?
Lidi nechodí do kostela a nedávají milodary.
Město potřebuje návštěvníky.
Asi jsou zoufalí.
Řekni mi, až bude rovně, ne křivě.
Dokud neřekneš, budu to brát, že je křivě.
Je rovně.
Docela to pálí.
- Vydrž. - Co?
- Tak. - Mají...
Je na čase říct vám něco o mojí mámě.
Nedá se shrnout jednou větou, co všechno dělá.
Ať už to bylo zdobení domu na Vánoce
nebo zajištění naší účasti v betlémě
i přes náš odpor,
držela naši rodinu v chodu.
To byla její hlavní životní náplň.
Ale to se mělo změnit. Právě teď.
- Opatrně. - Co se děje?
- Herdmanovi něco podpálili? - Je to u Armstrongových.
Ale ne.
Paní Wendelkenová, Alicina máma,
královna místních supermatek,
jejíž jediný pohled...
To je on.
...dokáže mámu ponížit.
- Zastrč si tričko. - Mám ho pod kabátem.
Budete v pořádku.
Helen, bolí vás něco?
- Ano, hrozně. - To mě moc mrzí. Co se stalo?
Upadla jsem. Je jedno jak.
Zlomila si obě nohy.
- Obě? - Ano, obě.
Zavolejte panu Armstrongovi do továrny.
Vypněte sporák pod bramborami,
nebo celý dům shoří.
Zavolejte Ženskému spolku, že nepřijdu.
Najděte náhradu na dobročinný bazar.
- Toho je dost. - A Pohostinný výbor.
- Zkrášlovací výbor. - Jistě.
A živý betlém.
Někdo musí dodržet můj plán.
- Rebecco? - Ano.
To bys mohla udělat ty. Už kvůli Alici.
Nemůžu.
Mám dost své práce a ještě další výbory.
Ale neboj, Helen. Někoho najdeme.
Mohla bych to zkusit já.
To je dobré, Grace.
Betlém je letos obzvlášť důležitý.
Přines sušenky. To ti jde dobře.
Pardon, „to mi jde“?
„Jde mi“ nosit sušenky?
Ty, cos koupila loni, byly moc dobré.
Zvládneš to.
Někoho najdeme, Helen.
Další věc ohledně mámy, nerada si komplikovala život.
Ale kdyby ji jedna z místních matek vyzvala,
udělala by cokoli.
Dokonce...
- Paní Armstrongová? - Cože jsi?
Nabídla ses, že budeš režírovat betlém?
Potřebovala pomoc.
Paní Wendelkenová chtěla najít...
Nemusí dělat všechno
a tyhle dámy musí vědět, že dokážu...
Víš, že Armstrongová sem bude volat desetkrát denně?
Nedala jsi jí naše číslo, že ne?
Slíbila jsi, že to neuděláš.
Když Wendelkenová řekla, ať přinesu sušenky, zatmělo se mi před očima.
Teď tam musím jít.
A zase se dívat na pastýře Charlieho v mém županu.
Ale ne, umřel někdo?
Něco horšího, synku.
Tvoje máma pořádá živý betlém.
Určitě vám to všem připadá vtipné,
ale vánoční živý betlém je tradice.
Je důležitý a já to v pohodě zvládnu.
Dokonce jsem paní Armstrongové řekla,
že to bude nejlepší živý betlém všech dob.
Zajímalo by mě, kdo volá.
Tohle nebylo dobré.
Živý betlém musel být letos skvělý
a i když jsem obdivovala její odvahu,
nikdy nic takového nedělala
a nevěděla, proti čemu nebo komu stojí.
Nesnesla bych, aby před celým městem pohořela.
- Ale... - Zvládneš to, mami.
Bože, ať se ten betlém vydaří,
aby to mámě nevyčítali.
Proč že jsem strávila tolik času
vyprávěním o Herdmanových
a našem monotónně se opakujícím živém betlému?
Jak by to spolu mohlo souviset?
Uvidíte.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Jak víte, jednou měsíčně prosíme nedělní školu,
aby nám na začátku během 15 minut
něco předvedla.
Zazpívala písničku, ztvárnila podobenství nebo přednesla pár veršů z Bible.
Než je sem pozveme,
určitě jste slyšeli
o nešťastné nehodě paní Armstrongové.
Zotavuje se.
Ale chci zde poděkovat Grace,
že se chopila režie živého betlému.
Všichni si toho moc vážíme, zejména kvůli pozornosti,
která se na betlém letos upírá.
Hodně štěstí. Netlačíme na vás.
Tak tedy, tento měsíc
slečna Warrenová požádala děti,
aby nám pověděly, co mají na kostele nejraději.
Slečno Warrenová.
Běž, broučku.
Tam nahoru. Ano, nahlas.
Na nedělní škole mám nejraději
ten pocit, když tam jdu.
Dobře, Minnie, teď ty. Hezky Nahlas.
Ráda zpívám chvalozpěvy a miluju Ježíše.
Moc roztomilé.
Charlie, co ty?
Na kostele mám nejraději...
že tam nejsou Herdmanovi.
Charlie vám příště poví o jiných oblíbených věcech.
Příjemnou neděli.
Co je? Mám rád i jiný věci,
ale řekla: „Co máte nejraději.“
A mně se nejvíc líbí, že tam nejsou Herdmanovi.
Hele, tohle není moc křesťanské.
Je to pravda. Sám říkáš: „Vždycky říkej pravdu.“
Když to tatínek říká,
nemyslí tím na úkor laskavosti.
- To se mi povedlo. - Vycucal sis to z...
Pravdou bylo, že poslední tři dny v řadě
Leroy Herdman kradl Charliemu zákusek z krabičky.
První den
Vzdej to, Charlie!
Proč Charliemu? Asi byl tenhle měsíc na řadě.
Druhý den
Třetí den
Třetí den nátlaku se Charlie vzdal.
Fajn, vem si to. Je mi to fuk.
V kostele dostávám všechny možný dobroty.
Jaký?
Čokoládový dort, tyčinky, sušenky, pitíčka, zmrzlinu,
koblihy, popcornový kuličky.
Tak si to nech. V kostele dostávám všechno.
Škoda, že ty to nikdy nezažiješ.
Roztavil by ses, kdybys tam vkročil.
Charlieho lež se mu nemohla vrátit velkolepěji.
POTRAVINOVÁ SBÍRKA DARY
Tu neděli se vybíraly potraviny.
Zdravím. Díky, že jste přišli.
Dobrý den.
Rád vás vidím. Díky, že jste přišli.
Určitě jsme tu správně?
Jsou tady.
Propána.
To zvládneme.
Usmívej se.
- Kde máte ten dort? - Dort?
Tamhle.
Bezva nápad, Leroyi. Tohle by šlo.
Přišli jste do nedělní školy?
Prej další škola. Já věděla, že v tom je háček.
Pojďte, padáme odsud.
Ne, to není běžná škola.
Budete se učit o Ježíšovi a zpívat o něm písničky.
- Máte tu rodiče? - Máma je v práci.
Slyšeli jsme, že tu budou zákusky.
Zákusky zdarma pro všechny.
Určitě bych vám sehnala něco speciálního
po bohoslužbě, jestli zůstanete.
Ukážu vám, kde to je.
A jejda.
Ježíš mě miluje, to já vím.
Neboť se to píše v Bibli.
Beth, nebude ti vadit, když si přisednou, viď?
Výborně. Pojďte.
BŮH S NÁMI
No, ještě jsme se neroztavili.
Tak tam zůstali.
Ježíš mě miluje...
Nezpívali chvalozpěvy.
Neboť Bible...
Otče, jenž jsi na nebesích.
Ani se nemodlili.
Ježíšek...
Zato trénovali kreslení.
MOJŽÍŠ
PENÍZE PRO JEŽÍŠE
A trochu si přivydělali.
Tak jo, děcka.
Brzy začneme zkoušet
na živý betlém.
Vyřiďte prosím rodičům,
aby se příští týden po kostele zdrželi kvůli podrobnostem.
Doufám, že budeš zase ve sboru.
- Máš takový hlas... - Klid, Alice.
Nechci hrát Marii jen proto, že to pořádá máma.
Chceme, abyste se všichni zúčastnili.
Hele, co je betlém?
- Divadelní hra. - Hra?
Něco jako film.
- Akorát před lidma. - Film, jo?
Herdmanovi chodili do kina moc rádi.
DALEKÁ ZEMĚ NÁVRAT RUDOLPHA
Pojď sem, ty malej...
I když nikdy nezaplatili.
Hej! Přestaňte!
Hej. Ne... Přestaň.
Neperte se. Hej! Tak jo.
Hej! To stačí!
Daleká země JIŽ BRZY
Přijdou na to všichni.
Je to o Ježíšovi.
BŮH S NÁMI
To všechno tady.
Po tomhle jsem myslela, že jí je betlém ukradený.
EMMANUELSKÁ ŠKOLA OD ROKU 1902
Ale mýlila jsem se.
Na táboře mají superrychlou loď. Je rychlejší než auto.
Já jela jen v kánoi.
A mají tam vor na skoky do vody.
Umím šipku.
- To je prima. - Pak tě sežere medvěd.
Všivačko, Stydlivko, jste připravený?
Letos s váma budu hrát v betlémě.
- Cože budeš? - Všivačka mě slyšela.
Budu v tý biblický hře.
Cože? Ty nemůžeš hrát v betlémě.
Budu Ježíškova máma.
Na Marii jsi moc špinavá, Imogene Herdmanová.
To ví přece každý.
Alice!
- Kdo je Marie? - Ježíškova máma.
Což ví každý kromě tebe.
A já vždycky hraju Marii
a ty s tím nic nezmůžeš.
Brouku, řekneš jim, že to nechceš dělat.
Chceš, abych Marie byla já.
Proč bych to dělala?
Jestli to neuděláš, příští jaro,
až vyraší kočičky,
ti strčím vrbovej proutek do ucha tak hluboko,
že už ho nikdo nevyndá.
Bude ti tam rašit a růst.
Po zbytek života
ti budou růst z hlavy kočičky.
Věřte tomu nebo ne, už to jednou udělala.
- Nechte mě! - Ještě vteřinku.
Co je?
Na co zíráš?
Proč bys vůbec chtěla hrát v betlémě?
Do toho ti nic není.
EMMANUELSKÁ ŠKOLA
POZNÁMKY K ŽIVÉMU BETLÉMU
Zatímco mrňata byla unavená,
velké děti měly hlad,
mámy chtěly jít domů vařit večeři
a tátové chtěli jít domů
sledovat v televizi zápas,
Herdmanovi tiše seděli a čekali, až máma začne.
A já se modlila za zázrak, aby Imogene zůstala zticha
a Herdmanovi nic nepodpálili,
nepokazili mámě zkoušku
a přede všemi nás neztrapnili.
Dobře, to jsou tři zázraky.
Dobrý den, vážení.
Nezdržím vás dlouho.
Tak jo, vteřinku.
Řešily jsme to po telefonu hodiny.
Dobrá.
Zaprvé, jak říká paní Armstrongová:
„Není malých rolí, jen malých herců.“
Co to znamená?
Upřímně netuším.
Nezbývá nám moc zkoušek,
tak se snažte přijít na všechny.
- Co když onemocníme? - Neonemocníte.
Takže, vy mrňousci
budete andělé.
„Starší děti budou pastýři,
hosté v hostinci a sboristé.
Dále potřebujeme Marii a Josefa,
tři mudrce a anděla Páně.
Nejsou to složité role, ale jsou důležité.
Takže tyto děti musí dorazit na každou zkoušku.“
Co když onemocní?
- Ani oni neonemocní. - Co když ano?
Nikdo neonemocní, Davide.
„Pokaždé začínáme Marií.
Musíme ji vybrat pečlivě,
protože je to matka Ježíšova.
Měla by ji hrát milá, veselá holčička, která...“
Dobře, to by stačilo.
Vím, že mnohé z vás by rády hrály Marii,
ale potřebujeme jen jednu.
Imogene, máš dotaz?
Ne. Chci být Marie.
A Ralph chce hrát Pepu.
Bylo to jako v detektivce,
kde milá stará dáma strčí zbraň do okénka v bance
a řekne: „Navalte prachy,“ a vy tomu nemůžete uvěřit.
Moje máma na tom byla stejně.
Musíme dát prostor všem.
Ještě někdo by chtěl hrát Josefa?
Elmere? Ty ho obvykle rád hraješ.
Elmer to nenáviděl.
Jeho táta byl pastor,
takže ho k tomu vždycky donutil.
Nikdo jiný se nikdy nepřihlásil.
Tos mě překvapil. Někdo jiný?
Dobře.
Ralph bude náš Josef.
Hlásí se ještě někdo jiný na Marii?
Alice, ty ji letos nechceš hrát?
Ne.
Někdo jiný?
Máma byla v hrozné situaci. Té nejhorší.
Rodiče, betlém, kostel i celé město
by mámě vyčítali, kdyby betlém krachnul.
Přišla jsem jí na pomoc?
Moje rozhodnutí by poznamenalo
osud betléma až do dnešního dne.
Dobře.
Imogene bude naše Marie.
Dál tu máme tři mudrce.
Hlásí se na ně Leroy, Claude a Ollie.
Musíme dát nejdřív prostor všem, Imogene.
Všichni už prostor dostali.
Všechen možnej prostor.
- A anděl Páně? - Gladys.
Já!
Robby!
Michelle.
Zvedni ruku.
Tak to bychom měli.
Potřebujeme pastýře.
Charlie, píšu si tě.
Davide a Robby?
Právě jsem si vzpomněl, že jedeme do Filadelfie.
- Nejedeme! - Nejspíš budu nemocný!
Zapíšu si vás jako možná.
Mami, Gladys Herdmanová dává pecky.
Propána, Gladys nikoho bít nebude.
Co tě to napadá!
Anděl Páně navštíví pastýře na poli
a řekne jim, že se narodil Ježíš.
A praští je.
O tomhle už ani slovo.
Žádný pastýř neodejde ani neonemocní.
Ani neodjede do Filadelfie.
Bylo mi mámy líto. Částečně to byla i moje vina.
Pět minut zástupu za paní Armstrongovou
a Herdmanovi se zmocnili celého betléma.
Bála jsem se, že to bude opět to samé,
ale teď bych udělala cokoli, aby to byla zase nuda.
Zvěsti o betlémě se šířily rychleji
než Herdmanovic lesní požár.
Děti to řekly rodičům, rodiče zavolali sousedům
a sousedé příbuzným.
Jak jste to mohla dopustit? Jak...
Jak jste...
Má někdo papírový sáček?
Není fér, aby rodina, co ani nechodí do kostela,
vtrhla dovnitř a ovládla celý betlém.
Křivda byla spáchána.
Shodly jsme se, že to byla fraška.
Kvůli tomu, že se Herdmanovi přihlásili do betléma?
Má na mysli vážný útok
na nezaujatý konkurz.
Při vší úctě, na konkurzu nebylo
nic zaujatého, paní Armstrongová.
A pokud jde o vážný útok,
doslova jsem vaše děti prosila, aby se zúčastnily.
Úplně nás ten šok ochromil.
Vždyť jste mluvila.
Přicházelo to ve vlnách.
Promiňte, ale mluvíme
dost vzletně o živém betlému,
kde děti jen stojí
na stejném místě jako každý rok.
My to bereme vážně.
Já taky, paní Slocumová. Proto jsem se nabídla.
Soudě podle obsazení Marie zjevně ne.
Rebecco,
není možné, že máte jako Alicina máma
osobní zájem na obsazení Marie?
Betlém je posvátný.
Počkat.
Betlém je posvátný?
- Samozřejmě. - Jde o naši komunitu.
- A příspěvky. - A Pannu Marii.
- A tradici. - Co tedy navrhujete?
Abych Herdmanovy vyhodila z živého betlému
a zakázala jim vstup do kostela?
Ano.
Nemůžu je vyhodit.
Ale mají pravdu. S Herdmanovými to může být pohroma.
Tak tenhle betlém bych rád viděl.
Pokuřující Panna Marie,
pastýři kosící se svými srpy.
O pět babek, že podpálí jesle.
Proč jsi jim říkal, že v kostele dostanou najíst, troubo?
Protože jsem myslel, že tam nikdy nevkročí!
Divím se, že nevzplanuli.
Promiň, že jsem se nepřihlásila.
Zkazila jsem betlém?
Propána, to ne! Zlatíčko...
Beth, povím ti to, co jsem řekla těm povýšeným,
přehnaně kontrolujícím drbnám z kostela.
Zatímco Helen je asi překvapená, že slunce vychází
i bez jejího dohledu,
není jediná žena, která dokáže uspořádat živý betlém.
Pokud si myslí, že to nedokážu, čeká je velké ponaučení.
To všechno jsi řekla?
No, ne všechno.
- Něco z toho? - To je jedno.
Nastal večer první zkoušky.
Ten večer měla máma dokázat, že to zvládne.
Byla jsem připravená pomoct, jak jen to půjde.
Ale nejdřív jako obvykle poslali děti ven,
aby se rodiče společně pomodlili.
Nešlo ani tak o modlení. Spíš chtěli,
abychom se vyřádili a pak se chovali slušně.
Ale pak...
Teď.
Přestaňte.
Děti, za chvilku budete moct dovnitř.
Užijte si zkoušku.
První zkouška byla asi tak zábavná
jako tříhodinová jízda autobusem.
A stejně tak hlučná a přelidněná.
Ale po tom, čeho jsme byli svědky, nikdo nevydal ani hlásku
a jen jsme tiše čekali,
co hrozného ještě Herdmanovi udělají.
Proto sem neměli chodit.
Nevyprávěl reverend Hopkins, že Ježíš řekl:
„Nebraňte dětem přicházet ke mně?“
Ježíš by nechtěl Herdmanovy.
- Tak jo. - Mami?
Nepotřebuješ s něčím pomoct?
Dokud nepoteče krev, nebudeme to řešit.
Hned začnu. Sedni si vedle Imogene.
Mami!
Třeba se na ni přelije tvůj klid.
Dobrá, ztište se.
Tak tedy.
Tak jo.
Vítejte, vážení. Rádi vás tu všechny vidíme.
To je ta největší lež, jaká kdy v kostele zazněla.
Nejdřív ta snadná část.
Rozdělíme všechny na anděle,
pastýře a hosty v hostinci.
Kdo byli pastýři? Odkud přišli?
- Co je hostinec? - Takový motel,
kde lidé přespávají.
Jaký lidi? Ježíš?
Šmankote! Ježíš ještě ani nebyl na světě!
Šla tam Marie s Josefem.
- Proč? - Co se stalo nejdřív?
- Začněte od začátku. - Od úplného začátku?
To všechny vyděsilo, protože začátek
by znamenal Genesis,
kde se píše „Na počátku“.
Začít tam, byli bychom tu roky.
Vezmeme to od začátku vánočního příběhu.
Ten jsme slyšeli nejmíň milionkrát.
Neuškodí nám poslechnout si ho znovu.
Alespoň si připomeneme smysl Vánoc.
„I Josef z Galileje se vydal
z města Nazaret do Judska,
do města Davidova zvaného Betlém,
protože byl z domu a rodu Davidova,
aby se nechal zapsat se svou snoubenkou Marií,
která byla těhotná.“
- „Těhotná“? - Čekala mimino, troubo.
Ralphe, to stačí.
Nesluší se říkat, že Marie čekala mimino.
Mámě by se to nelíbilo.
Byla to pravda.
Paní Wendelkenová neměla ráda
březí kočky nebo ptáky snášející vejce.
A Alice si nesměla hrát s dětmi, které měly dva králíky.
Zmlkneš už?
Chci to slyšet.
Nemohla jsem tomu uvěřit.
Herdmanovi byli známí svou neposedností
a neposloucháním nikoho,
učitelů, rodičů, policie.
Ale něco na vánočním příběhu
je přimělo hltat každé slovo.
Marie a Josef museli jít do chléva,
protože pro ně nebylo v hostinci místo.
Proboha! Ani pro Ježíše?
Jméno boží nebereme nadarmo, Imogene.
Co jsou to jesle? Postel pro mimino?
Proč by měli ve stodole postel?
O to právě jde, Leroyi.
Neměli tam postel.
Použili, co tam bylo.
Co byste dělali, kdybyste měli novorozeně
a neměli ho kam uložit?
My dali Gladys do šuplíku.
Tak vidíte.
Marie uložila Ježíška
do kamenného koryta pro zvířata.
Co byly ty plíny?
Říkala jste, že ho zabalili do plín.
Do plenek.
Dřív miminka zavinovali do kusu látky,
aby se nemohla hýbat.
Svázali ho a dali do bedny?
Kde byla sociálka?
„Vtom před nimi stanul Hospodinův anděl
a ozářila je Hospodinova sláva.“
Shazam!
Shazam?
Z černé noci
s hrozivou pomstou, Mocný Marvo!
To je nejvíc, co kdy řekla.
To je z komiksu.
Aha. Ano.
Myslím, že anděl Páně
je trochu jako komiksový hrdina.
„Když se narodil Ježíš v judském Betlémě
za dnů krále Heroda,
hle, mudrci od východu se objevili v Jeruzalémě.“
To jste vy, Leroyi. Claude, Ollie, dávejte pozor.
Jak moudrý? Byli to učitelé nebo tak?
Ne, ty ňoumo. Jsou jako prezidenti.
Nebudeme se tu bít.
Těsně vedle. Byli to králové.
Už bylo načase.
Konečně někdo pošle toho hostinskýho do háje
a vyndá to dítě ze stodoly.
„Vešli do domu
a uviděli dítě
s Marií, jeho matkou.
Padli na zem, klaněli se mu
a obětovali mu přinesené dary:
zlato, kadidlo a myrhu.“
Počkat. Co to je?
Éterické oleje.
Olej? Jakej lakomej král daruje olej?
Lepší dárky jsou i v útulku pro chudý.
Vlastně to byl král Herodes.
Poslal tři mudrce, aby našli Ježíška.
To on poslal ty mizerný dárky?
Popravdě to bylo ještě horší.
Herodes chtěl Ježíška usmrtit.
- Panebože! - Imogene.
Kdo vůbec hraje Heroda?
V našem betlémě Herod není.
- Cože? - Cože?
- To snad ne! - Ne!
Musíte předvést, jak to schytá.
Charlie ho může hrát.
- Já nechci být Herodes. - Ne!
Měli by si podat i hostinskýho.
- Gladys, použij svoji andělskou moc. - Ne, zlatíčko, takhle...
Tak jo, to stačí. To stačí!
Tak jo, dobře.
Prosím, uklidněte se všichni.
- Ježíš by mohl zabít Heroda. - Shazam!
- Hezký obraz, viď? - Asi jo.
Ta Marie byla drsná.
Drsná?
Jo, zakusila toho hodně
a překonala velké výzvy, aby na svět přivedla dítě.
Nevypadá drsně.
Jen mile a hezky.
Ano. Na tom obrazu asi ano.
Proč je na obraze jméno našeho města?
- Víš, co znamená Emmanuel? - Ne.
„Bůh s námi“.
Přesně to Ježíšek byl.
A ty...
Ta postava, kterou chceš hrát,
tomu napomohla.
Docela slušný.
Asi jo.
Každopádně...
Podívej, já...
Všichni jste se dnes hodně vyptávali.
Tak mě napadlo...
jestli byste si živý betlém víc neužili z hlediště
než z pódia.
Mohli byste to všechno
nasávat a sledovat detaily.
Víš, jak to myslím?
Ne. Jdu do toho.
Moje postava by ten hostinec měla podpálit.
Jo, ve hře
bys mohla hostinského vypudit ze země.
Imogene...
Moc potřebuju, aby se chovali slušně.
Pomoz mi
a po betlémě sněz klidně všechny zákusky.
Co ty na to?
To jsem už slyšela.
Imogene, pojď!
Musím jít.
- Co se ti stalo? - Herdmanovi.
Pokusili se mě zabít... zase.
To je šoubyznys, kámo.
Jsem v rozpacích.
Nevidím žádné modřiny. To je vítězství.
Ani jsme nezkoušeli. Vyprávěla vánoční příběh.
Herdmanovi ho neznali.
Představ si, že o tom nic nevíš a někdo ti to převypráví.
Santa Claus by mě mátl víc.
Co by sis myslel?
Celá ta věc je noční můra pohostinství.
Hrůza, že pro těhotnou ženu
mají místo jen v chlévě.
Přesně to říkali Herdmanovi.
Nikdy jsem o tom nepřemýšlela. Je to hrozné.
Slýcháme o teplém chlévě
plném zvířat a sladce vonícího sena.
Mí bratranci vyrostli na farmě.
Na té vůni není nic sladkého.
Uznávám.
Hluboko uvnitř mají ta děcka dobré instinkty.
Chtěli Heroda upálit zaživa, mami.
„Hluboko uvnitř“.
Vybrali správného padoucha. To o něčem svědčí, ne?
Co se stalo Herodovi? Ani nevím.
Kdo může volat v tuhle...
- Armstrongová. - Armstrongová.
Už popáté během jedné hodiny.
Wendelkenová jí řekla, žes ještě nevyšoupla Herdmanovy.
Potřebuje vědět, co ti tak trvá.
Miláčku, připadá mi, že máš moc práce.
Bože...
Mám pocit,
že to bude hrozná katastrofa.
Jsi vzhůru, broučku?
Jak to zvládáš?
Určitě máma nemůže nahradit Herdmanovy?
Na to už je trochu pozdě.
Je to moje chyba, protože jsem nezvedla ruku.
Jednou jeden mnohem moudřejší muž než já pravil:
„Jakékoli obavy
ti život neprodlouží ani o hodinu.“
Včetně účinkování v betlémě.
To neznal Herdmanovy.
Vlastně...
je zná líp než kdokoli jiný.
No nic, šla bys se mnou ráno něco udělat?
Co jako?
Něco zařídit.
Prospělo by ti to. I celé rodině.
Chci, abys něco viděla.
Dobře.
Hezky se vyspi.
- Veselé Vánoce. - Veselé Vánoce.
Evane, držíš to?
Jasně.
- Díky, Bobe. - Veselé Vánoce.
- K čemu to je? - To bys ráda věděla, co?
Nevěděl jsem, že jsi tajný Santa.
Ne úplně tajný.
Církevní charitativní výbor
to pořádá už desítky let.
Je fajn vyjít z komfortní zóny a zabrat.
Navíc by vás mohla zajímat jedna zastávka.
Tady bydlí vaši spolužáci.
Opravdu? Tohle je jedna ze zastávek?
Nikdy jsi mi neřekl, žes byl u Herdmanových.
Doteď mi to nepřišlo důležité.
- Beth, jdeš se mnou? - To není dobrý nápad.
Dobře.
Musíme mít na paměti, že Vánoce jsou tu pro všechny.
- Šunkař! - Dejte mi trochu!
- Je šunkobraní! - Dejte mi šunku!
Šunkobraní!
Hej!
Ta šunka je až na Vánoce
a jestli se jí někdo dotkne dřív,
vymyslím mu mučení na míru!
- Je máma doma? - Za světla nikdy.
- To mě mrzí. - V pohodě, umím vařit.
O tom nepochybuju.
Vyřiď jí, že jsem se tu zastavil.
Vzal jsem vám tu největší.
Veselé Vánoce.
Dej to sem! Chci první!
Dej mi ji! Kušuj, Imogene!
Slez ze mě, Ralphe!
Zpátky!
Máma ani táta nejsou doma.
Hopkins říkal, že polovinu času nevědí, kde je.
Já slyšela, že když byly Gladys dva,
pan Herdman naskočil na vlak a už se nevrátil.
- Nikdo se mu nemohl divit. - Beth, to stačí.
Nemůžu uvěřit, že jsem ty ženské poslouchala.
Na co myslíš?
Myslím na to,
že paní Armstrongová, Wendelkenová
a všechny ostatní můžou jít k šípku.
Přece jen
se na rozdíl od ostatních přihlásili.
A basta.
Co je?
Jak se půjčují knihy z knihovny?
Musíš mít kartičku.
- Ty ji máš? - Jo.
Dej mi ji.
Takhle to nefunguje.
Hned jsem u vás.
CHOVEJTE SE PROSÍM TIŠE
Propána.
Nemám tu žádné peníze, jestli vám jde o tohle.
Tohle je knihovna, že jo? S knihama?
Potřebujeme tu s Ježíšem.
A jeho mámou.
- A třemi mudrci. - A pitomým Herodem.
Tu, co mají v kostele.
Myslíte Bibli?
Dobrý den, paní Graebnerová.
Imogene si chce s bratry pořídit kartičky do knihovny.
Já taky!
I její sestra.
Beth!
- Já myslela, že... - Klídek, dámo.
Potřebujeme si něco vyhledat.
Imogene a Ralph hrají v betlémě Marii a Josefa.
Já vím. Koupila jsem si lístky.
Než jsem se to dozvěděla.
Peníze nevracejí.
A teď chcete kartičky do knihovny?
Vy?
Půjčit si Bible?
Teď už jsem viděla všechno. Herdmanovi v knihovně.
Tady je vánoční příběh.
Kde jsou obrázky?
Obrázková BIBLE BIBLICKÉ PŘÍBĚHY
Některý slova jsou divný, ale jinak je to boží.
- Ralphe, najdi knihu o Herodovi. - Jak?
Ukážu ti katalog.
Nic nekupuj!
Tohle je jiný katalog.
Máma Beth měla pravdu. Tahle Marie je docela drsná.
Herdmanovi si prohlíželi knihu za knihou
a nacházeli odpovědi na svoje otázky.
Prsty jsem měla nařezané jako krůtí sendvič,
kolikrát jsem procházela katalog.
- Obrázky. - Obrázky ve spoustě knih.
Měla jsem spoustu úkolů,
kdy jsem musela jít do knihovny,
ale asi mě nikdy nic nezaujalo tolik,
jako Imogene vánoční příběh.
Rozumíte mi?
Pastýři si hleděli svýho a najednou bum!
Jo, chápu to. Ale my jsme tři mudrci.
Přijdeme s krabicí haraburdí. Proč musíme dělat tohle?
Ollie, jak se jmenuje ten film s velrybou?
Země na obzoru!
Myslíte, že kapitán v Zemi na obzoru!
vymyslel, jak postavit vor?
- To sotva. - Přesně tak.
Muset si to načíst.
Já myslel, že jde o dort.
To taky.
Ale hlavně to bude jako natočit film.
Ve filmech se herečky...
Všichni herci a herečky se můžou stát někým jiným.
Můžou se změnit a žít jinej život.
Můžou utéct od svých mizerných životů
a stát se někým novým.
To můžeme udělat i my.
Jo.
Tak já budu král.
Jo, na Štědrý večer jím budeš.
Gladys nemůže být anděl.
Ale můžu!
Můžeš to aspoň zkusit.
Super. A já budu tvůj chudej manžel.
Je dost důležitej, když o něm psali.
A já budu milá, hezká...
Pak sníme všechno, co tam budou mít.
Navíc mám knihovej průkaz!
Nedusíš se tam?
Měla bych jít domů.
Nikdo nechtěl, abys zůstala.
Claude je za průkaz rád.
To bylo nejblíž poděkování, jakého se mi kdy dostalo.
Promiňte, že jdu pozdě.
Tak jo, rozdělíme se do skupin.
Andělé, vy jste...
Dobře. A všichni ostatní...
No... díky, že jste přišli včas.
Ano, Claude?
- Můžeme Haroda pověsit? - Ne, Claude.
Nikdo v tomhle betlémě neumře.
Dnes nás čeká hodně práce,
- tak se do toho dáme. - Pardon.
Proč jsou pořád tady?
Protože hrají v betlémě, Rebecco.
A tak to zůstane.
Opravdu?
Co mám říct paní Armstrongové,
Slocumové a dalším matkám?
Můžete jim říct,
že to bude nejlepší živý betlém všech dob.
S Herdmanovými to zvládneme.
Na místa.
ŘÍMŠTÍ VOJÁCI
Neměl by anděl Páně něco říct?
Zdar!
Ano, pořád to byli Herdmanovi
a někteří
na to ani na chvíli nezapomněli.
Běžte.
Vypadněte od dítěte!
Imogene, mudrci ho přišli uctít,
ne mu ublížit, proboha svatého.
Co kdybychom nešli domů jinou cestou?
Co kdybychom králi řekli, kde to dítě je?
- Herodes by ho zabil. - To by neudělal!
Později jsem o tom přemýšlela
a došla k závěru, že kdyby se král Herodes
rozhodl zabít tesařova syna Ježíše
a věděl by, kde je, udělal by to.
Leroy nám nasadil brouka do hlavy.
- Stůj! - Žádný Ježíš. Nikdy.
Trošku míň výrazně.
Postavte se. Nerozumím vám, když mluvíte všichni najednou.
Alice si zjevně nemyslela, že by Herdmanovic myšlenky
stály za zamyšlení.
Dala by se nějak rozesmát?
Ne, to neumí.
Alespoň se zdálo, že ostatní se snaží...
nečekaným způsobem.
Všichni na místa!
S kým můžu probrat úpravy textu?
Slyšela jsem o tom ve filmech.
Bože.
Teď je to ještě děsivější.
Pomoz prosím mámě
a zachraň živý betlém.
To je všechno.
Amen.
Poslední zkouška
se konala v předvečer hromadné večeře.
Takže v kostele bylo plno dětí, dospělých
a členů Pohostinného výboru.
Paní Slocumová tak měla příležitost nakukovat,
aby našla něco nevhodného.
EMMANUELSKÝ
KAŽDOROČNÍ ŽIVÝ BETLÉM 75. VÝROČÍ
Zdravím, paní Slocumová.
Dobrý den!
Promiňte nám to.
Ale touhle dobou toho bývá tolik,
že Pohostinný výbor raději přišel už dnes
připravit všechno jídlo.
Snad vám nebudeme překážet.
Nebojte.
Nebudeme poblíž kuchyně. Ani o nás nebudete vědět.
Máma se mýlila.
Před koncem večera o nás věděli všichni.
Tak jo, dnes nás čeká generální zkouška.
Kdo ví, co to znamená?
- Kostýmy. - Převlékání.
Ano, pro některé.
Já kostým nemám.
Vezmi si tátův župan jako já.
Můj táta žádný nemá.
V čem doma chodí?
V trenkách.
Dobrá.
To nevadí. Letos je výročí
a Dámský spolek nám pomohl vyrobit hezčí kostýmy.
Dokážeš být milá.
Ahoj, Imogene.
Nemáš být v kostýmu?
Budu.
Hraju Marii.
Nepovídej.
Žádnou takovou Marii jsem ještě nikdy neviděla.
Musím jít připravit hromadnou večeři.
Je pro pět set lidí.
Na světle mi pak září oči.
Na generální zkoušce nejde jenom
o kostýmy.
Jde o to přehrát celé představení bez pauz.
- Je to jasné? - Jasné.
- Jo. - Dobře.
Půjdu si sednout do hlediště.
Rozjeďte to!
Ano.
Usmívejte se.
Drž se zábradlí.
Výborně.
Ježkovy oči. Začínáme!
Imogene. Co se děje? Kde máš kostým?
Kde je dítě?
Žádné není. Máme panenku.
Jo, já vím.
Kvůli mně jste nemohli sehnat opravdický.
- Ne. - Byla to pravda.
Na začátku nám nabízeli hodně dětí.
Od Eugena Slopera, který byl slibný kandidát,
až po Juniora Cottlea, kterému byly skoro čtyři.
Jeho táta říkal, že se může přikrčit.
Prej potřebujeme dítě. Můžu pomoct.
Vážně? To je skvělé. Jaké máš?
V supermarketu je vždycky několik mimin v kočárku.
Jedno vezmu.
Imogene, snad jen žertuješ.
Víš přece, že nemůžeš odkráčet s něčím miminem.
Pochybuju, že to Imogene věděla.
Se vším ostatním vždycky odkráčela.
Když se ale rodiče doslechli o Herdmanových,
nabízené děti stáhli.
- Měli jsme naději. - Haló?
Bernice Tooleová měla v péči tříměsíční mimino.
Ne, nevadí, že je to Číňanka!
- Díky, Bernice! - Jo!
Ale pak to mimino adoptovali
a Bernice říkala, že si ho nemůže hned půjčit.
- Víc udělat nešlo. - Kde je?
Myslím, že ji Beth přinesla z auta.
Zeptáme se jí.
Imogenini bratři tu panenku schovali,
protože podle nich nevypadala jako Ježíš,
ať to znamenalo cokoli.
Po bezvýsledném hledání jsme museli začít.
- Tam v jesličkách - Ó, městečko Betlém...
- Bez kolébky... - Vidíme tě...
Počkejte.
Zadní řada, nejdřív je „Tam v jesličkách“.
Mám to dítě.
Konečně. Ne díky vám, blbečci.
Nešahej na něj! Je to Ježíšek.
Imogene, ty bys neměla nic říkat.
A tři mudrci, vy máte tiše odejít!
Tohle je důležité. Pamatujete, co jsem říkala?
Nikdo v našem betlémě nic neříká,
kromě Anděla Páně
a samozřejmě pěveckého sboru.
Marie, Josef a ostatní
nám navodí příjemnou vizuální atmosféru,
zatímco budeme rozjímat o Vánocích a jejich smyslu.
Co to znamená?
Začínám zapomínat.
Dobře, vezmeme to od...
Během představení nemůžeš mít náušnice.
Víš přece, že je Marie neměla.
- Musím je mít. - Proč?
Mám dírky v uších a nechci, aby zarostly.
- Za 90 minut nezarostou. - Radši si je nechám.
- To ti řekl doktor? - Jaký doktor?
- Kdo ti propíchl uši? - Gladys.
Dobře.
Na představení najdeme nějaké menší.
Vezmeme to od začátku. Takže...
Měla bych říct, jak jsem ho pojmenovala.
Ne. Marie ho přece nepojmenovala.
Já ti to říkal. Byl jsem to já!
Ne! Nebyl to ani Josef.
Bůh seslal anděla, aby Marii sdělil jeho jméno.
Já bych mu říkala Bill.
Počkat. Gladys řekla Marii, jak má pojmenovat mimino?
Ne, Gladys je anděl,
který se zjeví pastýřům a řekne:
„Dítě narodilo se vám.“
Mně! Ne jim. Mně.
To já jsem ho porodila.
Znamená to, že Ježíš patří celému světu.
Nám všem se narodilo dítě, i chudým lidem jako...
pastýřům, které hrajete.
Proč nemohla Marie pojmenovat vlastní dítě?
Co ten anděl udělal? Jen přišel a řekl:
„Pojmenuj ho ‚Ježíš‛?“
- Ano. - Takhle to nebylo.
Anděl řekl:
„Nazváno bude jméno jeho: Předivný, Rádce...
Bůh silný, Otec věčnosti, Kníže pokoje.“
Bože! Nikdy by se nedostal z první třídy,
kdyby to musel všechno napsat.
Moc se omlouvám.
Šla jsem kolem a říkala si, že nahlédnu.
Radši půjdu zkontrolovat jablečný koláč.
Říkala jsem, ať nebereš jméno Boží nadarmo.
Jak můžeš být Marie, když všechny urážíš?
Uděláme si přestávku.
Sejdeme se tu za pět minut
a začneme znovu.
Říkala jsem, že to bude katastrofa.
Kdykoli ráda převezmu roli Marie.
Díky za informaci, Alice.
Imogene, můžu...
Jdu se na záchod
převlíknout z tohohle pitomýho kostýmu.
Tady tě mám. Potřebuješ něco?
Je to... úplně špatně.
Všechno se hroutí.
Nevím, jestli to někdy drželo pohromadě.
Nemohla by hrát Marii Alice?
Nemůžeme dovolit, aby to Herdmanovi
kostelu zkazili nebo tě ztrapnili.
Imogene je nespíš jen nervózní.
Stačí zvládnout tuhle zkoušku.
Dokážeme to.
Oheň!
Co zase?
Proč?
Z toalet se valí hustý kouř!
Tak jo, chytněte se všichni za ruce.
Chyťte souseda za ruku a...
Beth, vyveď všechny ven.
Vezměte si bundy.
Alice? Alice!
Beth, broučku...
Pojďte ven.
Jsi v pořádku, broučku?
Když jsem vešla, ucítila jsem kouř.
Na toaletách?
Běž za tatínkem.
- Víme, co se stalo? - Herdmanovi.
Pojďte, andílci.
- Imogene, jsi v pořádku? - Jo.
Ustupte. Další Herdmanovic požár.
- Bojím se. - Já vím, broučku.
Herdmanovi? V kostele?
Jo, všichni.
Bože, smiluj se nad námi.
To je ale hrůza. Jsou s nimi jen potíže.
Beth, běž najít Herdmanovy, ano?
- Dobře. - Přiveď je sem.
Imogene?
Viděla jste Imogene na toaletách?
Ano, byla tam.
Je dobře známo, že ta děcka kouří.
Takhle to tedy bylo.
Mami, nemůžu je najít.
Před chvilkou tu ještě byli, ne?
Hledala jsem všude. Zmizeli.
Dianna pak viděla, jak tam Imogene stojí.
Bylo tam plno kouře.
Haló, ona kouří. Ten požár založila ona.
Tohle je poslední kapka.
Neukvapujme se, Rebecco.
To by bylo fajn.
Její Marie to udělala!
A milion dalších věcí, reverende.
Chcete si to poslechnout?
- Co bude teď, mami? - Upřímně netuším.
Zruší to?
Možná to zkusí.
Grace říkala, že anděl Páně je jako komiksový hrdina.
Můžou za to Herdmanovi?
Prý mluvili o spodním prádle.
Během zkoušek o ničem takovém nemluví.
To byl jiný hoch.
Alice říkala, že mluvili o vraždě Ježíše.
O tom se píše v Bibli.
Opravdu by tu neměli být.
- Ne. - Souhlasím.
Není kouře bez ohně.
- Doslova. - Dobrá. Prosím.
To vy jste s nimi pracovala, ne ony.
Když mi řeknete, že to bude v pořádku, budu vám věřit.
Promiňte, to vám nemůžu slíbit.
Reverende Hopkinsi, našli jsme zdroj.
Ano, pane?
Můj jablečný koláč!
Ale ten kouř vycházel z toalet.
Proto jsem zavolala.
Na toaletách nehořelo.
Ale zatímco byli všichni venku, shořel koláč.
Děkuji, pánové. Běžte všichni domů.
Tady jsme skončili.
Generální zkoušku pro dnešek balíme.
Řekl jsem to správně? „Balíme“?
Ano, je to tak.
Nikdo se ani neomluví?
Pojď domů.
75. EMMANUELSKÝ KAŽDOROČNÍ ŽIVÝ BETLÉM
Ahoj, zlatíčko.
Ahoj.
Myslím, že ti to jde skvěle, mami.
Díky, zlatíčko.
I když s tebou asi nikdo nesouhlasí.
Nejspíš ne.
Myslela jsem, že to nějak zvládnu.
A že bude úplně nejlepší,
i s Herdmanovými.
Nedali by se ještě nahradit?
To by nebylo správné, zlato.
Taky není správné,
jak o nich ty ženské mluví.
Nezapomeň.
Celý smysl příběhu je...
že Ježíš se narodil pro Herdmanovy
stejně jako pro nás.
Celé by to přišlo vniveč,
kdybych je vyhnala.
Ale co když ti to zkazí?
Asi to tak dopadne.
Ale nejde o mě.
Vedeš si skvěle, mami.
Uvidíme, co bude zítra večer.
Copak je, zlato?
Mami?
Modlila jsem se kvůli tomu a souhlasím s tebou.
Herdmanovy tam musíš nechat.
Díky, broučku.
Nemůžu se k nim dovolat.
Mají odpojený telefon?
Myslím, že ne.
Snad neslyšeli, co o nich lidi říkali.
Počkat, Imogene skončila?
- Nevím. - Jak mohla skončit?
- To ti nemůže udělat! - Bude to v pořádku, Beth.
Alice umí hrát Marii. Bude to v pohodě.
Nebo to bude stejné jako vždycky.
Nemůže to být jako vždycky!
Beth, kam jdeš?
Beth?
Tak moment.
Předtím by se betlém vydařil
jedině bez Herdmanových.
Teď by se vydařil jedině s nimi.
Máma možná nestála v čele výborů, nepodnikala
nebo nenakupovala v sexy šatech,
ale jako jediná udělala správnou věc.
Teď jsem musela já.
A to znamenalo čelit Imogene Herdmanové sama.
Ahoj, Gladys.
Musím mluvit s Imogene.
Tak fajn.
Co chceš?
Po tak dlouhé jízdě
byste mysleli, že budu vědět, co říct.
Měla jsem plnou hlavu myšlenek.
Ale když otevřela dveře, vypravila jsem ze sebe jen...
Ahoj.
Počkej!
- Proč jsi včera odešla? - Byla tam zima.
Snažili se zjistit, co se stalo.
Postávající banda idiotů, co se drbala na zadku.
Zjistili, že jsme to byli my, až pak začali hledat.
Ne, spálili koláč.
To je fuk. Věděli, že jsem to byla já.
Myslí si, že kouříš. Předpokládali...
No jasně.
No a kouřila jsi?
Jo.
Neměla bys kouřit.
- Jasně, čau. - Počkej!
- Budeš vystupovat? - Ne.
- Cože? - Nejdu do toho.
Ale já myslela, že chceš být někým jiným.
Jako ve filmu.
Věci se změnily. Čau.
- Dovolíš? - Nedovolím. Rozhodně ne!
Moje máma se za tebe postavila. Bojovala za tebe.
Město ji za to nenávidí.
Ale stejně to udělala. Protože jí na tobě záleží.
Co ti je do toho?
Stejně jsi mě tam nechtěla.
Je to tak?
- Věci se změnily. - Fakt?
Máma potřebuje, abys hrála Marii.
Dobře?
Ano, řekla jsem jí, ať tě nenechá.
Dala ti šanci.
Sjedou se sem všichni z okolí,
už není čas na změnu rolí
a doufám, že to bude ten stejný nudný betlém...
Nemůžu hrát!
Nikdy nebudu jako ta holka na obrazu.
Nemůžeme mít přece na pódiu obraz.
Potřebujeme člověka.
- Udělá to Alice. - Jasně. „Udělá to Alice.“
Všichni mají rádi Marii,
protože je milá a hezká.
Já nikdy nebudu...
Myslíš, že nemůžeš být milá, protože jsi hrozně drsná.
Nejdrsnější holka na světě, že jo?
Ale když skončíš s betlémem, nebudeš milá ani drsná.
Kromě toho, Marii,
té skutečné Marii,
nezáleželo na tom, co si o ní kdo myslí,
a překonala těžkosti, i když měla strach.
V tom jste si podobné.
Prosím, přijď tam.
Kvůli mojí mámě?
I kdyby to bylo všem jen natruc?
Promiň, jsem Herdmanová. Nejsem ona.
Aspoň svíčky budou dokonalé.
Nuže...
jsme tady.
Zvládla jste to. Můžete být pyšná.
Že, Beth?
Nikdy jsme to nepřehráli celé.
Nevím, co dnes večer bude.
Když přijdou Herdmanovi,
bude to první živý betlém v dějinách,
kde se Josef popere se třemi mudrci
a Marie si zapálí žváro a zdrhne i s dítětem.
- Mohl byste? - Jistě.
- Zlomte vaz. - Děkuji.
Nemyslí to doslova.
Takhle se to říká v divadle.
Paní Armstrongová o tom psala v poznámkách.
No páni.
Je to moc těsné.
Sluší ti to. Můžeš do zákulisí.
Asi nepřijdou.
Budu potřebovat Alici.
Jistě.
Alice?
Asi budeš muset hrát Marii.
75. VÝROČÍ
- Jdeme na to. - Jo.
Shirley mě šťouchla křídlem.
To nic. Až se otočí, skrč se.
Dobře.
Marie a Josef jsou oblečení a připravení.
Bezva, Alice.
Děkuji vám, že jste přišli.
Už 75 let
nám živý betlém připomíná,
o kom by Vánoce měly být.
Letos
to dopadlo trochu jinak, než jsme plánovali.
Což je u tohoto vystoupení poprvé.
Upřímně...
Během příprav se toho stalo tolik,
že nevím, jak to dnes všechno dopadne.
Ale možná to není špatně.
Protože ani Marie s Josefem si nebyli jistí.
Díky, že jste přišli.
A veselé Vánoce.
- Jsi v pořádku? - To netuším.
Dobře.
Tam v jesličkách
bez kolébky
malý Ježíšek
složil svou hlavičku.
Hvězdy na jasné obloze...
Co to dělá?
Shlédly na místo, kde ležel...
Co se děje?
Malý Ježíšek
spí na seně.
Krávy bučí,
dítě se probouzí,
ale malý Ježíšek...
Co to má na sobě?
Něco z domu.
Říkala, že jestli bude hrát,
musí vypadat jako skutečná Marie.
Vypadají jako uprchlíci.
Jo.
To je fakt.
„Za vlády císaře Augusta
vyšel dekret,
že by celý svět měl podléhat daním,
a Josef se vydal se svou ženou Marií do Betléma...“
Ó, městečko Betléme,
stále tě vidíme dlít.
Nad tvým hlubokým a bezesným spánkem
tiché hvězdy přechází,
ale ve tvých temných ulicích
věčné světlo září...
Proč tu panenku dáváš odříhnout?
Dělala jsem to Gladys jako malý.
...se v tobě setkávají.
To snad ne!
Dávat Ježíška odříhnout, jako by měl koliku.
To v programu rozhodně nebylo.
Mně se to líbí.
Ježíšek si nemusel odříhnout?
Je...
„A v té oblasti
byli na poli pastýři,
kteří v noci hlídali svá stáda.“
Zatímco pastýři v noci hlídali svá stáda
a seděli na zemi,
na zem sestoupil anděl Páně
a ozářila je sláva.
„Když tu se jim zjevil anděl Páně.“
Když tu se jim zjevil anděl Páně.
Zdar!
Dítě narodilo se vám!
Na co čekáte? Běžte se na něj podívat!
Pospěšte si!
My tři králové jsme z Orientu.
Neseme dary z daleka.
Přes pole a fontány,
pláně a hory...
Já věděla, že se to stane.
Nemají kadidlo, myrhu ani zlato.
Přinesli něco jiného.
A já hned poznala, kde to vzali.
Šunku ani nemají rádi.
Ale mají. Zbožňují ji.
Moje šunka je v představení.
„A když se narodil Ježíš,
z východu ho přišli uctít tři mudrci
a přinesli mu darem zlato, kadidlo a myrhu.“
Mají odejít. Celé to kazí.
Je úplně logický,
že si tři mudrci sedli a odpočívají.
Ušli dlouhou cestu.
Mají snad předat šunku a odejít?
Oni nepřinesli šunku!
Co za děťátko to odpočívá
na Mariině klíně a spinká?
Jehož andělé...
Pokud jde o kažení představení,
podle mě
Herdmanovi živý betlém vylepšili, a o hodně.
Jen tím, že se chovali přirozeně.
Třeba že dali odříhnout dítě.
Nebo nápadem, že šunka byl byla lepší dárek
než litry éterických olejů.
Když jsme se vždycky dostali k Tiché noci,
mívala jsem toho už plné zuby
a nemohla se dočkat konce.
Ale tentokrát tomu bylo jinak.
Skoro jsem si přála, aby betlém v režii Herdmanových
ještě pokračoval.
Jen abych viděla, co dalšího udělají.
Uvědomila jsem si, že jsem pořádný betlém neviděla.
Imogene mi ho přiblížila jako ještě nikdy.
Tichá noc,
svatá noc,
jala lid
v blahý klid.
Dvé jen srdcí tu v Betlémě bdí...
A pak se to stalo.
Všichni celou dobu čekali,
až Herdmanovi udělají něco nečekaného.
A opravdu...
Podívej.
Pláče.
Marie pláče.
V tu chvíli...
Imogene Herdmanová poprvé zažila
skutečný vánoční příběh.
A my také.
...přišel Kristus Pán
No...
byl to ten nejlepší živý betlém všech dob.
Ukloň se.
Ukloň se, tleskají ti.
Děkuju.
Všichni se shodli, že byl nejlepší,
ale nikdo přesně nevěděl proč.
Jedno jsem věděla,
díky mojí mámě
a jejímu pojmutí vánočního příběhu
Herdmanovi konečně získali, co potřebovali nejvíc.
Komunitu.
Ale i oni nám dali něco, co jsme celou dobu potřebovali.
Léta jsem přemýšlela o zázraku Vánoc
a záhadě Ježíšova narození a nikdy to doopravdy nepochopila.
Ale teď to vůbec nevypadalo tak záhadně.
Když se mě Imogene zeptala, o čem ten betlém je,
řekla jsem jí, že o Ježíšovi.
Ale to není všechno.
Je o miminku
a jeho ubohých rodičích,
kteří měli velké problémy.
Neměli peníze, kam jít, doktora,
známé ani ničí úctu.
Ale Bůh si je vybral, aby pomohli změnit svět.
Pokud jde o Imogene,
Vánoce ji celou pohltily.
Díky, že ses vrátila.
Donutila jsi mě.
Myslím, že ne.
Tady máš šunku. Super rekvizita.
Nebyla to rekvizita. Byl to dárek od kluků.
A...
Mám ještě něco.
Měla bych ti to vrátit.
Díky.
Když je teď po živém betlému,
asi sem už nikdy nepřijdeš.
Ale mohla by se zastavit příští týden?
Pokud tu budou dobroty.
Je to přesně tak, jak má.
Že jo?
Cože?
Ten obraz.
Co myslela tím „přesně tak, jak má“?
Netuším.
Myslím, že se Imogene líbilo ztvárnění Marie na obraze.
Taková čistá.
Jako by nikdy neudělala nic jiného,
než že na Štědrý den porodila Ježíše.
Imogene mi jednou řekla:
„Nejsem ona.“
Ale pro mě...
bude Marie vždycky vypadat jako Imogene Herdmanová.
Proto...
i po všech těch letech používáme tuhle deku.
Konkurz
na emmanuelský každoroční živý betlém
Takže
když teď všichni víte,
proč je pro nás betlém tak důležitý...
Chtěl by si v něm někdo zahrát?
Ty jo, to je les rukou!
Naštěstí
máme hodně rolí a žádné nejsou malé.
Rodiče, jestli můžete,
zaveďte všechny k oltáři
a dořešíme to tam.
Přidělíme vám role
a uděláme si první zkoušku.
Tak jo, upalujte.
Můžu si je vyzkoušet?
Tahle křídla patřila Gladys.
Nikomu nedovolí, aby si je vzal.
Ale když seběhneš dolů, najdeme ti nová.
„Zdar. Dítě narodilo se vám.“
Konec
Ollie Herdman pracuje jako veterinář
se specializací na kočky.
Claude Herdman pracuje jako učitel základní školy.
Žáci se mu neodvažují nadávat.
Leroy Herdman byl párkrát za mřížemi,
ale už seká latinu.
(Opravdu, 1 ze 6 Herdmanů není zlý)
Gladys Herdmanová je letuška.
Její pasažéři vždy dávají pozor.
Ralph Herdman je pastorem největšího kostela na Středozápadě.
Jeho nejnovější kázání neslo název: „A co Herodes?“
Imogene Herdmanová hrála v několika filmech,
než začala pořádat živý betlém v Ralphově kostele.
V současnosti má pět dětí...
a nikdo se nemusí nikdy ptát, kde je.
Překlad titulků: Terkas