Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
"ההרדמנים היו הילדים
"הכי גרועים בהיסטוריה של העולם."
הם שיקרו.
- הרדמן -
הם גנבו.
תחזור הנה!
- איינשטיין הצעיר כימיה -
הם עישנו סיגרים.
אפילו הבנות עישנו.
הם הכו ילדים קטנים.
גם אם הילדים היו יותר גדולים מהם.
היי!
הם נשאו את שם האל לשווא.
אלוהים!
הם קיללו מורים.
הם אפילו הציתו
את מחסן הכלים הישן והשבור של פרד שומייקר.
אם לומר את האמת, המחסן היה מכוער
ועמד להתפרק בכל אופן.
אבי אמר, "לשרוף אותו
"היה הדבר הטוב היחיד שההרדמנים עשו,
"ואם היו יודעים שזה דבר טוב,
"הם לא היו עושים את זה בכלל."
הם פשוט היו כל כך נוראיים
שהיה קשה להאמין שהם אמיתיים.
איש לא ידע למה הם כאלה.
נראה שהם יצאו מהרחם מרושעים.
- היזהרו מהחתול -
ואם מדברים על רחם,
אנחנו, הילדים, מעולם לא ראינו את הוריהם.
חלק חשבו שהם ויתרו וברחו.
התיאוריה שלי הייתה שהם היו ההורים הראשונים שנחטפו,
נקשרו ונשדדו על ידי הילדים שלהם.
ראלף,
לירוי,
קלוד,
אולי,
גלאדיס,
והקשוחה מכולם, אימוג'ן.
כולם אותו דבר, רק בגודל שונה
וסימנים כחולים שונים
מהמכות שנתנו זה לזה.
בסדר, כולם, שבו במקומותיכם.
אני מקווה שאתם מוכנים ל"הציגו וספרו".
המציג הראשון שלי יהיה...
אני!
טוב, אולי הרדמן יהיה ראשון.
אני... חכה.
זה החתול שלי.
ספייק.
על מה כל המהומה?
אני לא רואה.
זאת אני.
היי!
הזכרתי שהם גם גנבו?
מה את רוצה?
את השרשרת הזאת?
או את הצוואר שלך?
בחרתי בצוואר שלי.
לרוב נמנעתי מצרות,
אבל נראה שהתליון האהוב עליי משך את תשומת ליבה.
אימוג'ן הייתה המנהיגה הבלתי מעורערת שלהם.
היא גרמה לכל מי שנקרה בדרכה לרעוד מפחד,
כולל מבוגרים.
היא במיוחד לא אהבה את אליס.
היי, פרעושית.
כנראה בגלל שאליס
הייתה ההפך הגמור של אימוג'ן.
מכף רגל ועד ראש...
לידיים שלך שוב יש ריח של סבון.
מחביאה את הפרעושים?
אלה היו כינים, פעם אחת במחנה קיץ.
אבל אימוג'ן לא שוכחת לעולם.
ההרדמנים הם פשוט... - אני יודעת.
ההרדמנים הם בהחלט
הילדים הכי גרועים בהיסטוריה.
מה הם עשו עכשיו, יקירתי?
אימא שלי נתנה לי את התליון הזה.
כלום.
מה שהם תמיד עושים.
שרפו משהו?
השליכו מי סבון במסדרון בית ספר?
גנבו את ארוחת הצהריים שלך ואז הרביצו לך כי לא היו לך ממתקים?
משהו כזה.
תעשי שיעורי בית הערב. יום גדול מחר.
קונים עץ אשוח. - נהדר, אבא.
אני בטוחה שההרדמנים ימצאו דרך להרוס אותו.
זה לא עליז במיוחד.
אלוהים, זוהי תפילה אנוכית.
נכון שלא בסדר להתפלל לזה, אבל...
אתה יכול לשלוח את ההרדמנים הרחק עד שאגדל?
למקום בלי הרבה אנשים.
אולי לאי בלי אנשים בכלל.
עם יצורים אלימים ומסוכנים.
תעשה את זה או שתהפוך אותי לבלתי נראית עד הקולג'.
זה יסדר את המצב.
תודה, אלוהים.
מצטערת על התפילה הנוראית הזו.
חשבנו שההרדמנים בדרך לגיהינום
בסגנון בית כלא ממשלתי
עד שהם התערבבו עם אימא שלי,
עם הכנסייה, ועם הצגת חג המולד שלנו.
- כרתו לעצמכם עץ -
זו המשפחה שלי.
אבא שלי, בוב, רואה חשבון במשרה מלאה,
אימא שלי, גרייס, אימא במשרה מלאה,
אחי, צ'רלי, יודע־כל במשרה מלאה.
בכל שנה.
טוב, מותק.
קצת עזרה, בבקשה? מותק?
משפחה רגילה בעיירה רגילה.
וזו העיירה שלנו.
אין בה הרבה.
הדבר היחיד שהעיירה שלנו הייתה ידועה בו
הוא הצגת חג המולד השנתית של הכנסייה.
זה היה עניין רציני.
- הצגת חג המולד ה־75 של עמנואל -
עניין רציני אף יותר בשל חגיגות 75 השנה.
אני אספר לכם כל מה שאתם צריכים לדעת
על החגיגות השנתיות של עמנואל.
- ציר הזמן של הצגת חג המולד -
זו הייתה הפעם הראשונה,
השנה בה הכנסייה והעיירה שלנו נפתחו.
האגדה מספרת שהייתה להצגה משמעות
וכולם בעיירה התרגשו לראות אותה.
הם רצו להיזכר ביופי של סיפור חג המולד.
אבל אני לא בטוחה שההצגה נשארה כזאת יפה.
אלו אנחנו בשנה שעברה.
זו אליס, פגשתם אותה קודם,
כשגילמה את מרים בפעם השלישית.
וזאת גברת ארמסטרונג,
שמביימת את ההצגה מאז ומתמיד
ומוודאת ששום דבר לעולם לא ישתנה.
לדעתי, אחרי ההצגה ה־74 שהייתה ללא שינוי,
הייתה להצגה אותם העומק והשמחה של כרטיס חג מולד ממוחזר.
אך השארת ההצגה המקורית
היא בדיוק מה שאנשי העיירה רצו.
בגלל שזו הייתה השנה ה־75, הייתה יותר תשומת לב מבדרך כלל.
אנשים מעיירות אחרות באו.
שחקנים משנים קודמות.
זה היה אפילו בעיתון.
ארגון הצדקה "ליידיז אייד" עזר להפוך את התלבושות ליפות במיוחד.
זה באמצע? - תטה לצד שמאל.
ועכשיו? - יותר גרוע.
ולבסוף... - מה?
לחדשות המקומיות, זה הזמן להזכיר לכם
את הצגת חג המולד השנתית בעיירה עמנואל,
שתחול השנה בחג המולד עצמו.
הם מפרסמים בטלוויזיה עכשיו?
הנוכחות והנתינה בכנסייה בשפל.
העיירה זקוקה למבקרים.
לדעתי הם נואשים.
תגידי לי כשזה בסדר. אל תגידי לי כשזה לא,
אני אניח שזה לא בסדר, את תגידי לי אם זה בסדר.
זה באמצע!
הם קצת חמים.
רגע. - מה?
הנה. - יש להם...
אז הגיע הזמן לספר לכם משהו על אימא שלי.
קשה לסכם את מה שהיא עושה במשפט אחד.
בין אם זה היה לקשט ביחד לחג המולד כל שנה,
או לדאוג שנשתתף בהצגת חג המולד,
גם אם לא רצינו,
היא דאגה שהמשפחה שלנו תלך בתלם.
זה היה הדבר העיקרי שהיא התמקדה בו בחייה,
אבל זה עמד להשתנות ממש עכשיו.
זהירות. - מה קורה פה?
זו שריפה של משפחת הרדמן? - זה הבית של משפחת ארמסטרונג.
אוי, לא.
גברת ונדלקן, אימא של אליס,
מלכת אימהות העל של העיירה,
שבמבט אחד...
זה המבט.
גורמת לאימי להרגיש קטנה.
תכניסי את החולצה למכנסיים. - היא מתחת למעיל.
את תהיי בסדר.
הלן, כואב לך?
כן, מאוד. - אני כל כך מצטערת. מה קרה?
החלקתי, לא משנה איך.
שברה את שתי רגליה.
את שתיהן? - כן, שתיהן.
תתקשרו למר ארמסטרונג, למפעל.
ותכבו את התנור עם תפוחי האדמה
או שכל הבית יישרף.
תודיעו ל"ליידיז אייד" שלא אגיע לפגישה.
אני צריכה למצוא מחליפה לבזאר.
טוב, זה הרבה. - וועדת הארוחות המשותפות.
וגם ועדת ההתייפות. - כמובן.
והצגת חג המולד.
אזדקק למישהי שתוכל לפעול לפי התוכנית שלי.
רבקה? - כן.
את תוכלי לעשות את זה. במיוחד בגלל אליס.
אני לא יכולה, מן הסתם.
אני עסוקה מדי בעבודה ובשאר הוועדות.
אבל אל תדאגי, הלן. נמצא מישהי.
אני יכולה לנסות.
זה בסדר, גרייס.
ההצגה היא עניין גדול במיוחד השנה.
את יכולה להביא עוגיות. זה הקטע שלך.
סליחה, הקטע שלי?
להביא עוגיות זה הקטע שלי?
העוגיות שקנית בשנה שעברה היו כל כך טעימות.
את תהיי נהדרת.
נמצא מישהי, הלן.
דבר נוסף לגבי אימא שלי, היא העדיפה חיים פשוטים.
אבל אם אחת האימהות השיפוטיות מהעיירה תאתגר אותה,
היא תנסה הכול.
אפילו...
גב' ארמסטרונג? - מה עשית?
התנדבת לביים את הצגת חג המולד?
היא הזדקקה לעזרה.
גברת ונדלקן עמדה למצוא...
היא לא צריכה לעשות הכול,
והנשים האלו צריכות לדעת שאני לגמרי מסוגלת...
את מבינה שארמסטרונג תתקשר לבית הזה עשר פעמים ביום?
לא נתת לה את מספר הטלפון שלנו, נכון?
הבטחת לא לתת לה לעולם.
הכול התערפל אחרי שגברת ונדלקן אמרה שאוכל להביא רק עוגיות.
עכשיו אני חייב לבוא.
ולצפות בצ'רלי הרועה שוב לובש את חלוק הרחצה שלי.
אוי, לא. מישהו מת?
זה יותר גרוע, בן.
אימא שלך מנהלת את הצגת חג המולד.
כולכם בטח חושבים שזה ממש מצחיק,
אבל הצגת חג המולד היא מסורת,
והיא חשובה, ואני אסתדר מצוין.
למעשה, אמרתי לגברת ארמסטרונג
שזו תהיה הצגת חג המולד הכי טובה אי פעם.
מעניין מי מטלפנת עכשיו.
זה לא היה טוב.
ההצגה הייתה חייבת להיות מעולה השנה
ועד כמה שהערצתי אותה על שהתנדבה,
אימא מעולם לא עשתה דבר כזה
ולא ידעה עם מה או עם מי היא מתמודדת.
לא יכולתי לראות אותה נכשלת מול כל העיירה.
אבל... - קטן עלייך, אימא.
אלוהים, תעשה שתהיה הצגה טובה
כדי שלא יאשימו את אימא.
למה בזבזתי כל כך הרבה זמן
בלספר לכם על ההרדמנים
ועל ההצגה של העיירה שחוזרת על עצמה כל חג מולד?
מה כבר יכול להיות הקשר בין שני הדברים?
עוד תראו.
בוקר טוב. - בוקר טוב.
כידוע לכם, פעם בחודש, אנו מבקשים מבית הספר של יום ראשון
להיות ברבע שעה הראשונה של הדרשה
ולעשות משהו מיוחד.
לשיר שיר, להמחיש משל, או לדקלם כמה פסוקים מהברית החדשה.
לפני שנעלה אותם,
אני בטוח ששמעתם
על התאונה המצערת של גברת ארמסטרונג.
היא מתאוששת.
אבל אני רוצה לתת כבוד מיוחד לגרייס
שהתנדבה לביים את הצגת חג המולד.
כולנו מאוד אסירי תודה, במיוחד לאור תשומת הלב הרבה
שההצגה מקבלת השנה.
אז בהצלחה, בלי לחץ.
בסדר. החודש,
גב' וורן ביקשה מהילדים
לחלוק מה הם הכי אוהבים בכנסייה.
מיס וורן.
קדימה, מתוקה.
הנה, שם. כן, בקול רם.
מה שאני הכי אוהבת בבית ספר של יום ראשון
זו ההרגשה הטובה שיש לי כשאני שם.
- בקי -
בסדר, מיני, תורך. קדימה, בקול רם.
אני אוהבת לשיר מזמורים, ואני אוהבת את ישו.
איזו חמודה.
צ'רלי, מה איתך?
מה שאני הכי אוהב בכנסייה זה...
שאין כאן הרדמנים.
- צ'רלי הרדמנים -
צ'רלי יגיד לך דברים אחרים שהוא אוהב בפעם הבאה.
יום ראשון שמח.
מה? יש עוד דברים שאני אוהב,
אבל היא שאלה: "מה אתה הכי אוהב?"
ומה שאני הכי אוהב זה שאין הרדמנים.
היי, זה לא רגש מאוד נוצרי.
זו האמת, ואתה אומר "תמיד תגיד את האמת".
כשאביך אומר את זה,
הוא מתכוון לא על חשבון האדיבות.
הצלחתי. - הוצאת את זה מה...
האמת היא שבשלושת הימים האחרונים,
לירוי הרדמן גנב את הקינוח מקופסת האוכל של צ'רלי.
- היום הראשון -
תוותר, צ'רלי!
למה צ'רלי? כנראה שהגיע תורו החודש.
- היום השני -
- היום השלישי -
ביום השלישי של המצור צ'רלי נכנע.
בסדר, קח את זה. לא אכפת לי.
הכנסייה מביאה לי כמה חטיפים שאני רק רוצה.
אילו סוגי חטיפים?
עוגת שוקולד, ממתקים, עוגיות, משקאות ממותקים, גלידה,
סופגניות, כדורי פופקורן.
אז קדימה, הכנסייה נותנת לי כל מה שאני צריך.
חבל שלעולם לא תדע.
אתה תימס אם אי פעם תגיע לכנסייה.
השקר של צ'רלי התפוצץ במפגן הראווה הכי גדול שיש.
- איסוף מזון תרומות -
יום ראשון הזה היה איסוף המזון שלנו.
בוקר טוב, תודה שבאתם.
שלום.
טוב לראותכם. תודה שבאתם.
בטוח שהגענו למקום הנכון?
הם כאן.
אוי ואבוי.
אנחנו נתמודד.
פשוט תמשיכי לחייך.
מאיפה משיגים עוגה? - עוגה?
בדיוק שם.
רעיון טוב, לירוי. אפשר לעבוד עם זה.
באתם לבית הספר של יום ראשון?
הוא אומר "עוד בית ספר". ידעתי שיהיה מלכוד.
קדימה, בואו נסתלק מפה.
לא. זה לא כמו בית ספר רגיל.
תלמדו על ישו ותשירו שירים עליו.
ההורים שלכם כאן? - אימא עובדת.
אמרו לנו שיהיו קינוחים.
קינוחים חינם לכל מי שרוצה.
אני בטוחה שאוכל לארגן לכם משהו מיוחד
אחרי הדרשה, אם תרצו להישאר.
אראה לכם איפה זה.
בחיי.
"ישו אוהב אותי זה ידוע לי
"מאחר שכתבי הקודש אומרים זאת לי..."
בת', את תשמחי שהם ישבו לידך, נכון?
נהדר. בואו.
- אלוהים איתנו -
טוב, עוד לא נמסנו.
אז הם נשארו.
"ישו אוהב אותי..."
הם לא שרו מזמורים.
"מאחר שכתבי הקודש..."
אבינו שבשמיים...
וגם לא התפללו.
ישו התינוק...
הם כן התאמנו על כישורי הציור שלהם.
- משה -
- כסף של ישו -
ועשו קצת כסף.
טוב, ילדים.
נתחיל בקרוב בחזרות
להצגת חג המולד שלנו.
אז אנא תיידעו את ההורים שלכם
שהם יצטרכו להישאר איתכם אחרי הכנסייה בשבוע הבא כדי לקבל את כל הפרטים.
אני ממש מקווה שתהיי במקהלה שוב השנה.
הקול שלך כל כך... - באמת, אליס.
אני לא אשחק את מרים רק כי אימא שלי מנהלת את ההצגה.
אנחנו רוצים שכולכם תהיו שם.
היי, מה זה הצגה?
זה מחזה. - מחזה?
את יודעת, כמו סרט.
אבל מול אנשים. - סרט, מה?
ההרדמנים אהבו ללכת לקולנוע.
- ארץ רחוקה מכאן שובו של רודולף -
בוא הנה, חתיכת...
למרות שהם לא שילמו.
היי! מספיק!
היי, לא...
תפסיקו לריב. היי! טוב.
מספיק חבר. היי!
- ארץ רחוקה מכאן בקרוב -
כולם באים לצפות.
זה על ישו.
- אלוהים איתנו -
הכול כאן עליו.
אחרי ההערה הזאת, חשבתי שלא אכפת לה מההצגה...
- ביה"ס עמנואל נוסד ב־1902 -
אבל טעיתי.
במחנה הקיץ הייתה סירה מהירה. היא הרבה יותר מהירה ממכונית.
שטתי רק בקאנו.
ויש רפסודה שאפשר לקפוץ ממנה.
אני קופצת קפיצת ברבור.
נשמע כיף. - ואז דוב אוכל אותך.
- חוקי מגרש המשחקים שחקו בזהירות! -
אז, פרעושית, פרח־קיר, מוכנות לזה?
אני אהיה בהצגה שלכן השנה.
את תעשי מה? - הפרעושית שמעה אותי.
אהיה במחזה כתבי הקודש.
מה? את לא יכולה להשתתף בהצגה.
אני אהיה האימא של ישו התינוק.
את מלוכלכת מדי בכדי להיות מרים, אימוג'ן הרדמן.
כולם יודעים.
אליס!
מי זאת מרים? - אימא של ישו התינוק.
מה שכולם חוץ ממך יודעים.
ואני תמיד משחקת את מרים בהצגה
ואין שום דבר שתוכלי לעשות בנידון.
מותק, את תגידי להם שאת לא רוצה.
שאת רוצה שאני אהיה מרים.
ולמה שאעשה את זה?
כי אם לא, אז באביב הבא,
כשענפי הערבה יפרחו,
אני אתקע ענף ערבה כל כך עמוק באוזן היפה שלך
שלא ניתן יהיה להוציא אותו.
הוא יינבט שם ויצמח ויצמח.
ואת תבלי את שארית חייך
עם שיח ערבה שצומח ישר מהראש שלך.
תאמינו או לא, היא עשתה זאת בעבר.
רדי ממני! - בסדר, רק שנייה אחת.
מה?
על מה את מסתכלת?
למה את בכלל רוצה להיות בהצגה?
זה לא עניינך.
- ביה"ס עמנואל -
- דגשים להצגה גב' ארמסטרונג -
כשהילדים הקטנים היו עייפים
והילדים הגדולים היו רעבים
והאימהות רצו לחזור הביתה לבשל ארוחת ערב
והאבות רצו ללכת הביתה
ולצפות במשחק בטלוויזיה,
ההרדמנים ישבו בשקט וחיכו שאימא שלי תתחיל.
ואני התפללתי לנס שאימוג'ן תישאר בשקט
ושההרדמנים לא ישרפו דברים,
ויהרסו את החזרה
ויביכו אותנו מול כולם.
טוב, אלו שלושה נסים.
ובכן, שלום לכולם.
זה לא ייקח הרבה זמן.
בסדר, רק רגע.
זה מהרבה שיחות השבוע.
טוב...
ראשית, כמו שגברת ארמסטרונג תמיד אומרת,
"אין תפקידים קטנים, רק שחקנים קטנים."
מה זאת אומרת?
אני באמת לא יודעת.
טוב, אין לנו הרבה חזרות,
אז תשתדלו להיות נוכחים בכל חזרה.
מה אם נהיה חולים? - לא תהיו חולים.
עכשיו, הילדים הקטנים שכאן,
אתם תהיו מלאכים.
"הילדים הגדולים יהיו רועי צאן
"ואורחים בפונדק וחברי המקהלה.
"ואנחנו צריכים את מרים ויוסף,
"שלושת החכמים, ומלאך האל.
"הם לא תפקידים קשים, אבל הם תפקידים חשובים.
"אז הילדים שמשחקים אותם חייבים להגיע לכל חזרה."
מה אם הם יחלו?
גם הם לא יחלו. - אבל מה אם כן?
אף אחד לא יחלה, דיוויד.
"אנחנו תמיד מתחילים עם מרים.
"עלינו לבחור את מרים בקפידה
"כי מרים היא אימו של ישו.
"היא צריכה להיות ילדה קטנה מתוקה ושמחה, ש..."
טוב, מספיק עם זה.
אני יודעת שרבות מכן רוצות לשחק את מרים בהצגה שלנו,
אבל אנחנו זקוקות רק למרים אחת.
אימוג'ן, יש לך שאלה?
לא. אני רוצה להיות מרים.
וראלף רוצה להיות יוס.
זה היה כמו סרט בלשים
שבו זקנה נחמדה דוחפת אקדח לחלון הבנק
ואומרת, "תנו לי את כל הכסף!" וזה לא ייאמן.
אימא שלי לא האמינה.
חייבים לתת לכולם הזדמנות.
עוד מישהו רוצה להתנדב לשחק את יוסף?
אלמר? אתה בדרך כלל אוהב לשחק את יוסף.
אלמר שנא לשחק את יוסף.
אבל אביו היה הכומר,
הוא הכריח אותו כשאחרים לא התנדבו.
אף אחד אחר מעולם לא התנדב.
ובכן, זה מאוד מפתיע. עוד מישהו?
בסדר גמור.
ראלף יהיה יוסף שלנו.
עוד מישהי רוצה להתנדב לשחק את מרים?
אליס, את לא רוצה להתנדב השנה?
לא.
מישהי אחרת?
אימא הייתה במצב נורא. הכי גרוע.
ההורים, ההצגה, הכנסייה, כל העיירה,
כולם יאשימו את אימא אם ההצגה תתפוצץ.
האם אעז לעזור?
מה שאעשה עכשיו
יקבע את גורל ההצגה עד עצם היום הזה.
טוב.
אימוג'ן תהיה מרים.
החכמים הם הבאים בתור.
לירוי, קלוד ואולי רוצים לשחק אותם.
טוב, צריך לתת לכולם הזדמנות, אימוג'ן.
לכולם הייתה הזדמנות.
היו להם כל מיני הזדמנויות.
ומה עם מלאך האלוהים? - גלאדיס.
אני!
רובי... רובי!
מישל.
תרימי את היד.
אני מניחה שזהו זה.
צריך רועי צאן.
צ'רלי, אתה בפנים.
דייויד ורובי?
בדיוק נזכרתי, אנחנו נוסעים לפילדלפיה.
אנחנו לא! - אני כנראה אהיה חולה.
אני אסמן את שניכם ככנראה.
אימא, גלאדיס הרדמן מרביצה חזק מדי.
אוי ואבוי, גלאדיס לא תרביץ לאף אחד.
איזה מין רעיון!
מלאך האלוהים מבקר את רועי הצאן בשדה
ומספר להם שישו נולד.
ומרביץ להם.
אני לא רוצה לשמוע עוד מילה על זה.
אף רועה לא יעזוב או יחלה.
או ייסע לפילדלפיה.
הרגשתי נורא בשביל אימא שלי. וחלק מזה היה באשמתי.
הנה היא, חמש דקות אחרי שהתחילה להחליף את גברת ארמסטרונג
וההרדמנים חטפו את כל ההצגה.
פחדתי שזה יהיה אותו הדבר כמו תמיד,
ועכשיו אעשה הכול כדי שזה שוב יהיה משעמם.
השמועה על מה שקרה התפשטה מהר יותר
מאש על דשא שההרדמנים הציתו.
ילדים סיפרו להוריהם, הורים התקשרו לשכניהם,
ושכנים התקשרו לקרוביהם.
איך נתת לזה לקרות? איך יכולת...
איך יכו...
למישהו יש שקית נייר?
לא הוגן שמשפחה שלמה שאפילו לא הולכת לכנסייה
התפרצה והשתלטה על ההצגה.
נעשה אי צדק.
כולנו מסכימות שזה היה אסון.
בגלל שההרדמנים התנדבו להצגה?
היא מתייחסת לתקיפה החמורה
על תהליך הליהוק ההוגן אתמול.
עם כל הכבוד, שום דבר בתהליך
מעולם לא היה הוגן, גברת ארמסטרונג.
ובאשר לתקיפה החמורה,
אני ממש התחננתי בפני הילדים שלכן להשתתף.
היינו משותקות מהלם.
אבל דיברת.
זה בא בגלים.
אני מצטערת, אבל אנחנו משתמשות
במילים ממש גדולות כדי לדבר על הצגה
שבה הילדים צריכים רק לעמוד
באותה הנקודה בה הם עומדים בכל שנה.
אנחנו לוקחות זאת ברצינות.
גם אני, גברת סלוקום, לכן התנדבתי.
אם לשפוט לפי מי שליהקת לתפקיד מרים, מסתבר שלא.
רבקה,
האם ייתכן, כאימא של אליס,
שיש לך עניין אישי עם מי שתשחק את מרים?
ההצגה קדושה.
חכי.
ההצגה קדושה?
כמובן. - זה על קהילה.
וגיוס כספים. - ועל האימא מרים.
ומסורת. - מה אתן מציעות?
שאני אעיף את ההרדמנים מהצגת חג המולד
ולא אתן להם להיכנס לכנסייה?
כן.
אני לא יכולה לסלק אותם.
אבל הן צודקות, זה עלול להיות אסון עם ההרדמנים.
זאת הצגה שאני כן רוצה לראות.
האימא מרים מעשנת סיגר,
הרועים מכים זה את זה עם הווים שלהם.
מתערב על חמישה דולר שהאבוס יישרף.
למה אמרת להם שהם יקבלו אוכל בכנסייה, דביל?
כי לא חשבתי שהם באמת ייכנסו לכנסייה!
אני מופתע שהם לא עלו בלהבות.
אני מצטערת שלא התנדבתי.
הרסתי את ההצגה?
מה פתאום, לא! מותק...
בת', אני אגיד לך מה שאמרתי לאותן מתנשאות,
שתלטניות, חטטניות מהכנסייה,
שבעוד הלן ארמסטרונג עשויה להיות מופתעת שהשמש זורחת
למרות שהיא לא מפקחת עליה,
היא לא האישה היחידה שיכולה לנהל את הצגת חג מולד.
אם הן לא חושבות שאני מסוגלת לעשות זאת, הן עומדות ללמוד לקח.
אמרת את כל זה?
ובכן, לא הכול.
משהו מזה? - לא חשוב.
זה היה הלילה של החזרה הראשונה.
הלילה הגדול שבו על אימא להוכיח שזה יעבוד.
הייתי מוכנה לעזור בכל דרך שאוכל.
אבל קודם כול, כרגיל, הילדים נשלחו החוצה
בזמן שההורים התפללו יחד.
זה היה פחות קשור לתפילה ויותר שהם רצו
שנוציא אנרגיה כדי שנתנהג יפה אחר כך.
אבל אז...
עכשיו.
עצרו.
היי, ילדים. הם יהיו מוכנים עבורכם בעוד רגע.
שתהיה חזרה מוצלחת.
החזרה הראשונה הייתה מהנה
כמו נסיעה של 3 שעות באוטובוס ביה"ס,
ורועשת וצפופה באותה המידה.
אבל אחרי מה שהתמודדנו איתו, אף אחד לא השמיע קול
ורק חיכינו בשקט כדי לראות
מה הדבר הנורא הבא שההרדמנים יעשו עכשיו.
לכן הם לא היו צריכים להגיע.
הכומר הופקינס הרי אמר שישו אמר,
"הניחו לילדים לבוא אליי."
כן, אבל ישו לא היה סובל את ההרדמנים.
טוב. - אימא?
את צריכה עזרה במשהו?
היום אנחנו נתעלם מכל דבר מלבד דם.
אתחיל בקרוב. לכי לשבת ליד אימוג'ן.
אימא!
היא עלולה להידבק בשקט שלך.
אוקיי, שקט, כולם.
אם ככה, טוב.
טוב.
ברוכים הבאים. אנו שמחים לראותכם.
ייתכן שזהו השקר הגדול ביותר שנאמר אי פעם בכנסייה.
ראשית, החלק הקל.
בואו נפריד את כולם למלאכים
ולרועי צאן ולאורחים בפונדק.
מי היו רועי הצאן? מאיפה הם באו?
מה זה פונדק? - זה כמו מלון דרכים
שאנשים נשארים שם ללילה.
איזה אנשים? ישו?
ברצינות! ישו עדיין לא נולד!
מרים ויוסף הלכו לשם.
למה? - מה קרה קודם?
תתחילי מההתחלה. - ממש בהתחלה?
זה הפחיד את כולם כי ההתחלה
היא בספר בראשית,
שם כתוב "בראשית"...
ואם נתחיל שם, נהיה כאן במשך שנים.
בואו נתחיל בתחילת סיפור חג המולד.
שמענו את זה מיליון פעם.
אני חושבת שזה רעיון טוב שנשמע את זה שוב.
זו תזכורת טובה למהות חג המולד.
"וגם יוסף, עלה מן הגליל
"אל יהודה, מהעיר נצרת
"לעיר דוד הנקראת בית לחם
"שהיה מבית דוד וממשפחתו,
"להתפקד עם מרים ארוסתו
"והיא הרה."
"הרה"? - בהיריון, טיפש.
ראלף, זה מספיק.
לא יפה לומר שמרים הייתה בהיריון.
אימי לא תסכים שנדבר על זה.
זה נכון.
גברת ונדלקן לא אהבה
חתולות ממליטות או ציפורים מטילות ביצים,
והיא לא נתנה לאליס לשחק עם ילדים שיש להם שני ארנבונים.
אולי תשתקי?
אני רוצה לשמוע.
לא יכולתי להאמין.
ההרדמנים היו מפורסמים בכך שמעולם לא ישבו בשקט
ומעולם לא הקשיבו לאף אחד,
לא למורים, לא להורים, לא למשטרה.
אבל משהו בסיפור חג המולד
גרם להם להתעמק בכל מילה.
מרים ויוסף היו צריכים ללכת לאורווה
כי לא היה להם מקום בפונדק.
אלוהים! אפילו לא לישו?
אנחנו לא משתמשים בשם אלוהים באופן הזה, אימוג'ן.
מה זה אבוס? זה כמו מיטה לתינוק?
למה שתהיה להם מיטה באסם?
ובכן, זו הנקודה, למעשה, לירוי.
לא הייתה להם מיטה באסם.
הם נאלצו להשתמש במה שהיה.
מה היית עושה אם היה לך תינוק חדש
ולא הייתה לך מיטה לתינוק?
שמנו את גלאדיס במגירת השידה.
בבקשה.
מרים שמה את ישו התינוק
בשוקת האכלה לחיות עשויה מאבן.
מה היו הבדים המרופדים?
אמרת שהיא עטפה אותו בבדים מרופדים.
בדים עוטפים.
הם נהגו לעטוף תינוקות בבד גדול
כדי שהם לא יוכלו לזוז.
הם קשרו אותו ושמו אותו בקופסה?
איפה שירותי הרווחה?
"לפתע ניצב עליהם מלאך ה'
"וכבוד ה' נגה סביבם..."
שאזאם!
שאזאם?
"מתוך הלילה השחור
"עם נקמה נוראה, מארבו האדיר!"
זה הכי הרבה שהיא אי פעם דיברה.
זה ספר קומיקס.
טוב, אם כך... כן.
אני חושבת שמלאך האל
הוא כמו גיבור קומיקס.
"עת שנולד ישו בבית לחם יהודה,
"בימי הורדוס המלך,
"באו לירושלים חכמים מן המזרח."
אלו אתם, לירוי, קלוד, אולי, תקשיבו.
חכמים באיזה אופן? הם מורים או משהו?
לא, טמבל, הם כמו נשיאים.
בואו לא נרביץ.
אבל זה קרוב. הם היו מלכים.
ובכן, הגיע הזמן.
אולי מישהו סוף סוף יגיד לבעל הפונדק להזיז את עצמו
ולהוציא את התינוק מהאסם.
"הם נכנסו לבית
"וראו את הילד
"עם מרים אימו.
"נפלו על פניהם והשתחוו לו,
"ופתחו את אוצרותיהם
"והגישו לו מתנות: זהב ולבונה ומור."
רגע, מה זה הדברים האלה?
שמנים ובשמים.
שמן? איזה מין מלך קמצן נותן שמן?
תקבלי מתנות טובות יותר במקלט הכבאים.
זה היה המלך הורדוס למען האמת.
הוא שלח את החכמים למצוא את ישו התינוק.
זה היה הוא ששלח את המתנות המבאסות?
זה היה גרוע מזה, למעשה.
הורדוס תכנן להמית את ישו התינוק.
אלוהים! - אימוג'ן.
מי בעצם משחק את הורדוס?
אנחנו לא מראים את הורדוס בהצגה.
מה? - מה?
קדימה! - לא!
חייבים להראות אותו מקבל מכות בסוף.
צ'רלי יהיה הורדוס.
אני לא רוצה להיות הורדוס. - לא!
צריך גם את בעל הפונדק.
גלאדיס, השתמשי בכוחות המלאך שלך. - לא, מותק, לא נראה לי...
בסדר, זה מספיק. מספיק.
בסדר.
בבקשה, אני צריכה שתירגעו.
אולי ישו יהרוג את הורדוס. - שאזאם!
- עמנואל -
ציור יפה, נכון? - כנראה.
מרים הזאת הייתה קשוחה.
קשוחה?
כן, היא עברה די הרבה
והתגברה על אתגרים גדולים כדי להביא ילד לעולם.
היא לא נראית קשוחה.
רק מתוקה ויפה.
כן, בציור הזה, אני מניחה, כן.
למה יש להם את השם של העיירה שלנו מעל הציור?
את יודעת מה פירוש השם עמנואל? - לא.
אלוהים עימנו.
זה מה שישו התינוק היה.
ואת...
הדמות שהתנדבת לשחק
עזרה לגרום לזה לקרות.
די מגניב.
כנראה.
בכל אופן...
תראי, אני...
כולכם שאלתם הרבה שאלות טובות הערב.
וזה גרם לי לתהות...
אם אולי יותר תיהנו לצפות בהצגת חג המולד
מאשר לשחק בה.
את יודעת, תוכלו ממש
לספוג את הכול, לראות את כל הפרטים.
את מבינה אותי?
לא, אני אעשה את זה.
הדמות שלי תצית את הפונדק.
כן, אולי במחזה
תוכל לרדוף אחרי בעל הפונדק למדינה הבאה.
אימוג'ן...
אני באמת צריכה שהם יתנהגו יפה.
אם תעזרי לי עם זה,
תקבלי את כל הקינוחים אחרי ההצגה.
מה את אומרת?
שמעתי את זה בעבר.
אימוג'ן, קדימה!
אני צריכה לזוז.
מה קרה לכם? - ההרדמנים.
הם ניסו להרוג אותי... שוב.
אלו עסקי השעשועים.
אני אובדת עצות.
אני לא רואה חבלות. זה ניצחון.
לא עשינו אפילו חזרה. היא רק סיפרה את סיפור חג המולד.
ההרדמנים לא שמעו אותו.
נניח שאתה לא יודע כלום עליו ומישהו סיפר לך.
אני הייתי מתבלבל יותר לגבי סנטה קלאוס.
מה היית חושב?
ובכן, כל העניין הוא סיוט של אירוח.
די פתטי שאישה בהיריון מגיעה
והחדר היחיד שהוא מוצא לה הוא באורווה.
זה בדיוק מה שההרדמנים אמרו.
מעולם לא חשבתי על זה. זה באמת פתטי.
אנחנו שומעים על האורווה החמה הזאת
עם החיות והחציר עם הריח המתוק.
בני הדודים שלי גדלו בחווה.
אין שום דבר מתוק בריח הזה.
עליי להודות.
עמוק בפנים, לילדים האלה יש אינסטינקטים טובים.
הם רצו לשרוף את הורדוס בחיים, אימא.
אמרתי "עמוק בפנים".
הם בחרו את הנבל הנכון. זה משהו, נכון?
מה באמת קרה להורדוס? אני אפילו לא יודע.
מי יכול להתקשר בשעה...
גב' ארמסטרונג. - גב' ארמסטרונג.
זו הפעם החמישית בשעה האחרונה.
ונדלקן אמרה לה שעדיין לא נפטרת מההרדמנים.
היא צריכה לדעת מה לוקח כל כך הרבה זמן.
מתוקה שלי, הריח של זה מזכיר לי שאת עסוקה.
אלוהים...
יש לי הרגשה
שזה הולך להיות אסון אמיתי.
את ערה, ילדונת?
איך את מתמודדת עם כל זה?
בטוח שאימא לא יכולה להחליף את ההרדמנים?
זה קצת מאוחר בשביל זה.
הכול באשמתי, כי לא הרמתי את ידי המטופשת.
היה אדם הרבה יותר חכם ממני שאמר פעם,
"לא ניתן להוסיף אפילו שעה אחת לחיים
"על ידי דאגה לגבי כל דבר."
שזה כולל להרים הצגת חג מולד.
הוא לא פגש את ההרדמנים.
למעשה...
הוא מכיר אותם טוב מכולם.
בכל אופן, תבואי איתי בבוקר לעשות משהו?
איזה סוג של משהו?
סוג של שליחות.
יעשה לך טוב ללכת. ולכל המשפחה.
משהו שאני רוצה שתראי.
טוב.
תישני קצת.
חג מולד שמח. - חג מולד שמח.
תפסת את זה?
כן.
תודה, בוב. - תודה. חג מולד שמח.
בשביל מה כל זה? - ברור שאת רוצה לדעת.
לא ידעתי שאתה סנטה סודי.
זה לא בדיוק סוד.
ועדת הצדקה של הכנסייה
עושה את זה כבר עשרות שנים.
זו דרך טובה לצאת מאזור הנוחות שלנו ולתרום.
בנוסף, חשבתי שכולכם תתעניינו במיוחד באחת התחנות שלי.
חלק מחבריכם לכיתה גרים כאן.
באמת? זו אחת התחנות שלך?
לא אמרת לי שביקרת את ההרדמנים.
זה לא שינה הרבה עד השנה.
בת', רוצה לבוא? - זה לא רעיון טוב.
טוב.
אבל כולנו צריכים לזכור שחג המולד מגיע לכולם.
זה איש השינקן! - אני רוצה!
זה יום השינקן! - תן לי קצת שינקן!
יום השינקן!
היי!
השינקן הזה הוא לארוחת חג המולד
ואם מישהו מכם ייגע בו לפני כן,
אני אמציא עינוי במיוחד עבורו!
אימא שלכם בבית? - לא כשהשמש זורחת.
אני מצטער על זה. - זה בסדר. אני יודעת לבשל.
אני בטוח.
טוב, בבקשה תגידו לה שקפצתי.
הבאתי לכם את הנתח הכי גדול.
חג מולד שמח.
תביאי לי! אני רוצה ראשון!
תני לי אותו! - תזוזי, אימוג'ן!
רד ממני, ראלף!
אחורה!
אין אימא או אבא בבית.
הכומר הופקינס אומר שהם לא יודעים איפה אימא שלהם רוב הזמן.
שמעתי שכשגלאדיס הייתה בת שנתיים,
מר הרדמן עלה על רכבת ולא חזר.
אף אחד לא יכול להאשים אותו. - בסדר, בת', זה מספיק.
אני לא מאמינה שהקשבתי לנשים האלו.
על מה את חושבת?
מה שאני חושבת זה
שגברת ארמסטרונג וגברת ונדלקן
וכל השאר יכולות להתפוצץ.
אחרי הכול,
הם הרימו יד, ואף אחד אחר לא.
וזהו זה.
מה?
איך משיגים ספר מספרייה?
את צריכה כרטיס.
יש לך כרטיס? - כן.
תני לי אותו.
זה לא באמת עובד ככה.
אני כבר איתך.
- בבקשה שמרו על השקט תמיד -
בחיי.
אין לי פה כסף, אם זה מה שאתם מחפשים.
זו הספרייה, נכון? איפה שנמצאים הספרים?
אנחנו צריכים את הספר עם ישו.
ואימא שלו.
והחכמים. - והורדוס הטיפש.
הספר מהכנסייה.
כלומר הברית החדשה?
היי, גברת גרבנר.
אימוג'ן ואחיה רוצים לקבל כרטיסי ספרייה.
גם אני!
וגם אחותה.
בת'!
חשבתי ש... - תירגעי, גברת.
אנחנו רק צריכים לבדוק משהו.
אימוג'ן וראלף משחקים את מרים ויוסף בהצגה.
אני מודעת, קניתי כרטיסים.
לפני שגיליתי על זה.
הם לא הציעו החזרים.
ועכשיו אתם רוצים כרטיסי ספרייה?
אתם?
כדי לשאול את הברית החדשה?
עכשיו ראיתי הכול. ההרדמנים בספרייה.
הנה סיפור חג המולד.
איפה התמונות?
- הביבלייה בתמונות סיפורי הביבלייה -
חלק מהמילים האלה מוזרות, אבל זה פשוט זהב.
ראלף, לך תמצא ספר על הורדוס. - איך?
אראה לך את הקטלוג.
אל תקנה כלום!
זה לא סוג כזה של קטלוג.
אימא של בת' צדקה. מרים הזאת באמת די קשוחה.
ההרדמנים חיפשו בכל הספרים,
בדקו כל שאלה שהייתה להם.
האצבעות שלי נחתכו כמו כריך הודו
מכמות הפעמים שהלכתי לקטלוג הכרטיסים.
תמונות. - תמונות בהמון ספרים.
היו לי הרבה שיעורי בית
שהייתי צריכה ללכת לספרייה בשבילם
אבל אני לא חושבת שאי פעם התעניינתי במשהו
כמו שאימוג'ן התעניינה בסיפור חג המולד.
אתם שומעים?
רועי הצאן פשוט התעסקו בעניינים שלהם, ובום!
כן, הבנתי. אבל אנחנו האנשים החכמים.
אנחנו הולכים עם קופסה של זבל. למה שנעשה את זה?
אולי, מה שם הסרט הזה שאתה אוהב עם הלווייתן?
"לנד הו!"
אתה חושב שהקפטן ב"לנד הו!"
פשוט ידע איך לבנות רפסודה?
ממש לא. - נכון מאוד.
הוא היה צריך לקרוא.
חשבתי שעושים את זה בשביל עוגה.
זה גם בשביל העוגה.
אבל זה גם, כאילו אנחנו עושים סרט.
בסרטים שאנחנו צופים בהם, השחקנית יכולה...
כל השחקנים והשחקניות יכולים להיות אנשים אחרים.
הם יכולים לשנות את מי שהם ולחיות חיים אחרים.
הם יכולים לברוח מחייהם האומללים
ולהפוך למישהו חדש.
וגם אנחנו יכולים.
כן.
אז אני אהיה מלך.
כן, בערב חג המולד תהיה מלך.
אין מצב שגלאדיס יכולה להיות מלאך.
כן, אני יכולה!
את יכולה לפחות לנסות.
נהדר, ואני סתם אהיה איזה בחור מסכן שנשוי לך.
הוא חשוב עד כדי כך שכתבו עליו בספרים.
ואני אהיה מתוקה, יפה...
ונוכל לקבל את כל האוכל שיש להם.
ובנוסף, עכשיו יש לי רישיון לספרים!
נחנקת שם?
עליי ללכת הביתה.
אף אחד לא ביקש שתישארי.
קלוד אוהב את הרישיון שלו.
זה היה הכי קרוב לתודה שאי פעם אקבל.
סליחה שאיחרתי.
טוב, בואו נסתדר בקבוצות.
מלאכים, אתם...
בסדר, טוב, וכל השאר...
ובכן... תודה שהגעתם בזמן.
כן, קלוד?
נוכל לתלות את הורדוס? - לא, קלוד.
אף אחד לא ימות בהצגה הזו.
יש לנו הרבה עבודה לעשות הלילה,
אז בואו נתחיל. - סלחי לי.
למה הם עדיין כאן?
כי הם בהצגה, רבקה.
וככה זה הולך להישאר.
באמת?
ומה תרצי שאגיד
לגברת ארמסטרונג, לגברת סלוקום ולאימהות האחרות?
תגידי להן
שזו תהיה הצגת חג המולד הכי טובה אי פעם.
אני אגרום לזה לעבוד עם ההרדמנים.
למקומות, כולם.
- חיילי רומא -
המלאך לא אמור להגיד משהו?
היי!
כן, הם עדיין היו הרדמנים
ויש אנשים
שלא התכוונו לשכוח את זה לרגע.
לכו.
תתרחקו מהתינוק!
אימוג'ן, החכמים באו לכבד אותו
לא לפגוע בו, למען השם.
מה אם לא נלך הביתה בדרך אחרת?
מה אם נספר למלך איפה התינוק?
הורדוס היה רוצח אותו. - הוא לא!
חשבתי על זה אחר כך,
והחלטתי שאם הורדוס, מלך,
יצא לרצוח את ישו, בנו התינוק של נגר,
והוא ידע איפה הוא, הוא היה עושה זאת.
אז לירוי נתן לנו חומר למחשבה.
עצרו! - לא היה ישו. לעולם.
בוא ננמיך את זה קצת, בסדר?
קומו, אני לא שומעת אתכם כשאתם מדברים בבת אחת.
אליס בבירור לא חשבה שההרדמנים יכולים להציע משהו
ששווה לחשוב עליו.
יש דרך לגרום לה לחייך?
היא לא עושה את זה.
אבל לפחות אחרים ניסו...
בדרכים לא צפויות.
טוב, כולם למקומות!
עם מי אני מדברת על שכתובים?
שמעתי על שכתובים בסרטים.
טוב, אלוהים.
עכשיו זה אפילו יותר מפחיד.
אז בבקשה תעשה משהו שיעזור לאימא
ותציל את ההצגה.
זה הכול.
אמן.
החזרה האחרונה
הייתה גם בלילה שלפני הארוחה המשותפת.
אז הכנסייה הייתה מלאה בילדים והורים
וחברי ועדת הארוחות המשותפות.
מה שאומר שלגברת סלוקום הייתה הזדמנות לרגל קצת
כדי למצוא משהו להתלונן עליו.
- הצגת חג המולד השנתית של עמנואל -
שלום, גברת סלוקום.
היי!
מצטערת על כל זה.
עם כל כך הרבה דברים לעשות בתקופה הזו של השנה,
ועדת הארוחות המשותפות החליטה לבוא הערב
להכין את האוכל.
אני מקווה שלא נטריד אותך.
ממש לא.
לא נהיה אפילו ליד המטבח. לא תדעו שאנחנו כאן.
אימא טעתה.
כולם ידעו שהיינו שם לפני שהערב נגמר.
בסדר, כולם, זו תהיה חזרה גנרלית.
מי יודע מה זה אומר?
תחפושות. - תלבושות.
כן, לחלק מכם.
אין לי תלבושת מיוחדת.
תלבש את חלוק הרחצה של אביך. זה מה שאני תמיד עושה.
לאבא שלי אין חלוק רחצה.
אז מה הוא לובש בבית?
את התחתונים שלו.
בסדר.
זה בסדר. השנה, בגלל שזה 75 שנה,
"ליידיז אייד" עזרו עם תלבושות יפות יותר.
את יכולה להיות מתוקה.
שלום, אימוג'ן.
את לא אמורה להיות בתלבושת?
אני אהיה.
אני משחקת את מרים.
לא שמתי לב.
את לא נראית כמו אף מרים שראיתי בעבר.
טוב, אני צריכה להכין את הארוחה המשותפת.
היא ל־500 אנשים.
זה גורם לעיניי לזהור באור.
הנקודה העיקרית בחזרה גנרלית
היא לא התלבושות.
העיקר הוא לעבור את המופע מבלי לעצור.
הבנתם? - הבנתי.
הבנתי. - בסדר.
אני הולכת לשבת למעלה בקהל.
קדימה!
כן!
חיוכים גדולים.
החזיקו במעקה.
זה טוב.
אוי ואבוי. כולם, ההצגה מתחילה!
אימוג'ן, מה קרה? איפה התלבושת שלך?
איפה התינוק?
אין תינוק. משתמשים בבובה.
כן, אני יודעת.
כי לא הצלחת להשיג אחד אמיתי בגללי.
לא. - זה היה נכון.
היו לנו המון תינוקות שהוצעו בהתחלה.
קיבלנו הצעות החל מיוג'ין סלופר, שהיה אופציה מבטיחה,
עד ג'וניור קוטל, שהיה כמעט בן ארבע.
אביו אמר שהוא יכול להתכווץ.
שמעתי שצריך תינוק. אני יכולה לעזור.
באמת? זה נהדר! מי?
תמיד יש להם כמה תינוקות בעגלה בסופרמרקט.
פשוט אקח תינוק אחד.
אימוג'ן, אני מקווה שאת צוחקת.
את יודעת שאת לא יכולה פשוט לקחת תינוק של מישהו.
אני בספק אם אימוג'ן ידעה זאת.
היא לקחה כל דבר אחר.
אבל כשההורים שמעו על ההרדמנים,
הם משכו את התינוקות שלהם.
קיווינו. - הלו?
לברניס טול הייתה תינוקת אומנה בת 3 חודשים.
לא, זה לא משנה שהיא סינית!
תודה, ברניס! - כן!
אבל אז התינוקת אומצה
וברניס אמרה שזה מוקדם מדי לבקש לשאול את הילדה חזרה.
אז זהו זה. - איפה היא?
בת' הביאה אותה מהמכונית.
בואי נלך לבדוק איתה.
האחים של אימוג'ן החביאו את הבובה
כי הם חשבו שהיא לא דומה לישו,
מה שזה לא אומר.
אבל אחרי חיפוש עקר, נאלצנו להתחיל.
"הרחק באבוס - "הו, העיירה הקטנה של בית לחם
"אין עריסה..." - "עד כמה אנו רואים..."
עצרו.
שורה אחורית, השיר "הרחק באבוס" בא קודם.
התינוק אצלי.
סוף סוף, לא הודות לכם, דבילים.
אל תיגע בו! זה ישו התינוק.
אימוג'ן, את לא אמורה להגיד כלום.
ואז, חכמים, אתם אמורים לעזוב בשקט!
זה חשוב מאוד, כולם. זוכרים מה אמרתי?
אף אחד לא אומר כלום בהצגה שלנו
חוץ ממלאך האלוהים
וכמובן, מקהלת השירה.
מרים, יוסף והאחרים
יוצרים לנו תמונה יפה להתבונן בה,
בזמן שאנחנו חושבים על חג המולד ומשמעות החג.
מה באמת המשמעות?
אני מתחילה לשכוח.
טוב, בואו נתחיל מ...
אימוג'ן, אי אפשר לענוד עגילים בזמן ההופעה.
את יודעת שמרים לא ענדה עגילים.
אני חייבת לענוד אותם. - למה?
אני לא רוצה שהחורים באוזניים שלי ייסתמו.
הם לא ייסתמו בתוך שעה וחצי. - כדאי שאשאיר אותם.
הרופא אמר את זה? - איזה רופא?
מי ניקב את אוזנייך? - גלאדיס.
בסדר גמור.
נמצא זוג קטן יותר להצגה.
בואו נתחיל מההתחלה. טוב? אז...
עליי לספר להם איך קראתי לו.
לא. זוכרת? מרים לא נותנת לתינוק את השם.
אמרתי לך, אני נתתי את השם!
לא! גם יוסף לא נתן לו את השם.
אלוהים שולח מלאך לספר למרים מה צריך להיות השם שלו.
אני הייתי קוראת לו ביל.
גלאדיס אמרה למרים איך לקרוא לתינוק?
לא, גלאדיס היא המלאך
שבא אל רועי הצאן ואומר,
"כי ילד יולד לנו."
לי! לא להם. לי.
אני זו שילדה את התינוק.
זה פשוט אומר שישו הוא בשביל העולם.
ילד יולד לכולנו, אפילו לאנשים העניים, כמו...
אתם יודעים, רועי הצאן שאתם משחקים.
למה לא נתנו למרים לתת שם לתינוק שלה?
מה המלאך עשה, פשוט ניגש ואמר,
"תקראי לו ישו"?
כן. - זה לא נכון.
המלאך אומר,
"וייקרא שמו פלא יועץ...
"אל גיבור, אבי-עד, שר שלום."
אלוהים! הוא לא היה מסיים כיתה א'
אם הוא היה צריך לכתוב את כל זה.
אני כל כך מצטערת.
עברתי בסביבה וחשבתי להעיף מבט.
כדאי שאבדוק את עוגת התפוחים.
אימוג'ן, אמרתי לך לא לשאת את שם האל לשווא.
איך את יכולה להיות מרים אם את פוגעת בכולם?
אני חושבת שאנחנו צריכים הפסקה.
בואו ניפגש כאן בעוד חמש דקות
ונתחיל מחדש.
אמרתי לך שזה יהיה אסון.
אני פשוט רוצה שתדעי שאשמח לקחת את התפקיד של מרים בכל עת.
טוב לדעת, אליס.
אימוג'ן, אפשר...
אני הולכת לשירותים,
ואני מורידה את התלבושת המטופשת הזאת.
הנה היא. את צריכה משהו?
זה די... לא בסדר.
הכול מתפרק לחתיכות.
אני לא בטוחה שזה באמת היה מחובר מלכתחילה.
אי אפשר שפשוט אליס תהיה מרים?
אסור לתת להרדמנים להרוס את זה
לכנסייה, או להביך אותך.
אני חושבת שאימוג'ן חושבת יותר מדי.
רק צריך לעבור את החזרה הזו.
אנחנו מסוגלות.
שריפה!
מה עכשיו?
למה?
עשן סמיך מגיע מהשירותים!
טוב, כולם, תחזיקו ידיים.
תחזיקו את היד של מי שלידכם...
בסדר, בת', הובילי את כולם החוצה.
כולם, קחו את המעיל שלכם.
אליס? אליס!
בת', מותק...
כולם, קדימה.
את בסדר, יקירה?
הרחתי עשן כשנכנסתי.
הרחת עשן בשירותים?
לכי עם אבא שלך.
אנחנו יודעים מה קרה? - ההרדמנים קרו.
קדימה, מלאכים.
אימוג'ן, את בסדר? - כן.
זוזו הצידה. עוד שריפה של ההרדמנים.
אני מפחדת. - אני יודעת, מתוקה.
ההרדמנים, בכנסייה?
כן, כולם.
האל ירחם על כולנו.
איזו תאונה חזיתית. הם מביאים רק צרות.
בת', אני רוצה שתמצאי את ההרדמנים, בסדר?
בסדר. - לכי תביאי אותם.
אימוג'ן?
וראית את אימוג'ן הרדמן בשירותים?
היא הייתה שם.
וידוע שהילדים האלה מעשנים.
אז זה מה שקרה.
אימא, אני לא מוצאת את ההרדמנים.
הם היו כאן עכשיו, נכון?
חיפשתי בכל מקום. הם נעלמו.
ואז דיאנה ראתה את אימוג'ן עומדת שם.
המקום היה מלא בעשן.
הלו? היא מעשנת. היא הציתה אש.
זה צריך להיות הקש האחרון.
בואי לא נקפוץ למסקנות, רבקה.
זה יהיה מרענן, נכון?
מרים שלה עשתה את זה!
ועוד מיליון דברים, כומר.
אתה רוצה לשמוע?
מה קורה עכשיו, אימא? - אני באמת לא יודעת.
עכשיו יבטלו את זה?
אולי ינסו.
גרייס אמרה שמלאך האל הוא כמו גיבור קומיקס.
זה מה שאני חושב שזה? ההרדמנים?
שמעתי שהם כל הזמן מדברים על תחתונים.
תסלחו לי, הם לא מדברים על תחתונים במהלך החזרות.
זה היה ילד אחר.
אליס אומרת שהם דיברו על הרצח של ישו.
זה כתוב בברית החדשה.
הם לא באמת אמורים להיות כאן.
הם לא. - אני מסכימה.
אין עשן בלי אש.
תרתי משמע. - טוב, כולם, בבקשה.
את זאת שעשתה את כל העבודה, לא הן.
אם את יכולה לומר לי שזה יהיה בסדר, אני בוטח בך.
אני מצטערת, אני לא יכולה לומר זאת.
הכומר הופקינס, מצאנו את המקור.
כן, אדוני?
עוגת התפוחים שלי!
אבל ראיתי את העשן בא מהשירותים.
לכן התקשרתי.
לא הייתה שריפה בשירותים.
אבל בזמן שכולם היו כאן, העוגה נשרפה.
תודה, רבותיי. לכו הביתה כולם.
סיימנו כאן, טוב?
זהו סוף החזרה הגנרלית.
אמרתי את זה נכון? "חזרה גנרלית"?
כן, אמרת נכון.
אף אחד אפילו לא מתנצל?
בואי הביתה.
- הצגת חג המולד ה־75 של עמנואל -
היי, מותק.
היי.
את עושה עבודה נהדרת לדעתי, אימא.
תודה, מתוקה.
למרות שאני חושבת שאף אחד לא מסכים איתך.
כנראה לא.
פשוט חשבתי שאוכל לעשות את זה משום מה.
ושזו תהיה ההצגה הכי טובה אי פעם,
אפילו עם ההרדמנים.
עדיין מאוחר מדי להחליף אותם?
לא נראה לי שזה בסדר, מותק.
אני גם חושבת שזה לא בסדר
איך שהנשים האלו מדברות על ההרדמנים.
אל תשכחי.
כל הרעיון של הסיפור...
הוא שישו נולד עבור ההרדמנים
בדיוק כמו שהוא נולד עבורנו.
אנחנו נפספס את הנקודה של כל זה
אם אפנה אותם משם.
אבל מה אם הם יהרסו לך?
הם בטח יהרסו.
אבל אני לא העניין.
את עושה עבודה נהדרת, אימא.
בואי נראה מה יקרה מחר בערב קודם כול.
מה קרה, מותק?
אימא?
התפללתי לגבי זה, ואני מסכימה איתך.
את צריכה להישאר עם ההרדמנים.
תודה, מותק.
אבל אף אחד לא עונה לטלפון בבית שלהם.
הטלפון מנותק?
לא נראה לי.
אני מקווה שהם לא שמעו מה אנשים אמרו עליהם.
רגע, אימוג'ן פרשה?
לא יודעת. - איך היא יכולה לפרוש?
היא לא יכולה לעשות לך את זה! - יהיה בסדר, בת'.
אליס יודעת לשחק את מרים. יהיה בסדר.
או שזה יהיה מה שזה תמיד היה.
זה לא יכול להיות מה שתמיד היה!
בת', לאן את הולכת?
בת'?
תסבירו לי את זה.
לפני כן, הדרך היחידה שההצגה תצליח
הייתה ללא ההרדמנים.
עכשיו הדרך היחידה שזה יעבוד הייתה איתם.
אולי אימא שלי לא הובילה ועדות או ניהלה עסק
או לבשה שמלה צמודה בזמן שעשתה קניות
אבל היא עשתה את הדבר הנכון כשאף אחד אחר לא עשה זאת.
אז הייתי חייבת גם אני.
וזה אמר להתמודד עם אימוג'ן הרדמן לבדי.
היי, גלאדיס.
עליי לדבר עם אימוג'ן.
טוב...
מה את רוצה?
אחרי הרכיבה הארוכה,
הייתם חושבים שאדע מה לומר.
המחשבות שלי רצו.
אבל כשהיא פתחה את הדלת, כל מה שהצלחתי לומר היה...
היי.
חכי!
למה עזבת אתמול בלילה? - היה קר בחוץ.
הם ניסו להבין מה קרה.
חבורת אידיוטים שעומדים ומגרדים את התחת.
הם הסיקו שאנחנו עשינו את זה ואז התחילו לחפש.
לא, הם שרפו עוגה.
זה לא משנה. הם ידעו שזאת אני.
הם חשבו שעישנת סיגר. הם פשוט הניחו...
ברור שזה מה שהם עשו.
ובכן, עישנת סיגר?
כן.
טוב, את לא אמורה לעשן.
הבנתי, ביי. - חכי!
את הולכת להצגה? - לא.
מה? - אני לא עושה את זה.
אבל חשבתי שרצית להיות מישהי אחרת.
כמו בסרט.
דברים השתנו. ביי.
אכפת לך? - כן, אכפת לי. אכפת לי מאוד.
אימא שלי הגנה עלייך. היא נלחמה עלייך.
העיירה ממש שונאת אותה על זה.
אבל היא עשתה זאת בכל אופן, כי אכפת לה ממך.
למה אכפת לך?
ממילא לא רצית אותי בהצגה.
נכון?
דברים השתנו. - באמת?
אימא שלי צריכה שתהיי מרים.
טוב?
כן, אמרתי לה לא לתת לך את התפקיד.
היא נתנה לך הזדמנות.
אנשים באים מכל עבר
וזה מאוחר מדי להחליף תפקידים
ולקוות שזו תהיה אותה הצגה ישנה ומשעממת.
אני לא יכולה!
לעולם לא אהיה הילדה בציור.
אבל אנחנו לא יכולים שיהיה ציור על הבמה.
אנחנו צריכים אדם אמיתי.
אליס תעשה זאת. - בטח. "אליס תעשה את זה."
כולם אוהבים את מרים
כי היא מתוקה ויפה.
ואני לעולם לא אהיה...
את לא חושבת שאת יכולה להיות מתוקה כי את כזאת קשוחה.
הילדה הכי קשוחה בעולם, נכון?
אבל אם תפרשי מההצגה, לא תהיי מתוקה או קשוחה.
חוץ מזה, מרים,
מרים האמיתית,
לא היה לה אכפת מה חושבים עליה
והיא עשתה את הדבר הקשה, למרות שזה היה מפחיד.
את קצת כזאת, למעשה.
בבקשה תגיעי.
בשביל אימא שלי?
גם אם זה רק כדי להרגיז את כולם?
אני מצטערת. אני הרדמן. אני פשוט לא היא.
לפחות הנרות שלנו ייראו מושלם.
טוב...
אנחנו כאן.
עשית זאת, תהיי גאה בזה.
נכון, בת'?
לא עברנו על כל ההצגה אפילו פעם אחת.
אני לא יודעת מה יקרה הלילה.
אם ההרדמנים יגיעו,
אולי זו תהיה ההצגה הראשונה בהיסטוריה
שבה יוסף והחכמים נקלעים לקטטה
ומרים מדליקה סיגר ונמלטת עם התינוק.
אכפת לך? - לא.
תשברי רגל. - תודה.
הוא לא מתכוון לזה.
זה מה שאומרים בתיאטרון.
גברת ארמסטרונג כתבה על זה בספר הדגשים.
תראי אותך.
חזק מדי.
את נראית נהדר. תלכי למאחורי הקלעים.
אני חושבת שהם לא באים.
אני צריכה את אליס.
אני מבינה.
אליס?
אולי תצטרכי לשחק את מרים הערב.
- חגיגות 75 שנה -
בסדר, הנה זה בא. - כן.
הכנף של שירלי פגעה בי.
זה בסדר, מותק. פשוט תתכופפי כשהיא מסתובבת.
טוב.
מרים ויוסף לבושים ומוכנים.
זה נהדר, אליס.
תודה לכולכם שבאתם.
במשך 75 שנים
ההצגה הייתה הזדמנות
להזכיר לנו על מי חג המולד אמור להיות.
השנה,
זה היה קצת שונה ממה שתכננו.
ואני מודה שזו הפעם הראשונה להצגה הזו.
בכנות...
כל כך הרבה קרה כדי להביא אותנו לנקודה הזאת...
שאני לא ממש יודעת מה הולך לקרות הלילה.
אבל אולי זה לא דבר רע.
כי גם מרים ויוסף לא היו בטוחים.
תודה שבאתם.
וחג מולד שמח.
את בסדר? - אין לי מושג.
טוב.
"הרחק באבוס
"אין עריסה למיטה
"האל ישו הקטן
"הניח את ראשו המתוק.
"הכוכבים בשמיים הבהירים..."
מה היא עושה?
הביט למטה היכן שכב...
מה הבעיה?
"האל ישו הקטן
"ישן על החציר
"הבקר גועה
"התינוק מתעורר
"אבל האל ישו הקטן..."
מה היא לובשת?
היא הביאה משהו מהבית.
היא אמרה שאם היא תעשה את זה,
היא תיראה כמו מרים האמיתית.
הם נראים כמו פליטים.
כן.
נכון.
"בימי הקיסר אוגוסטוס
"יצא צו
"לערך רישום תושבים בכל העולם
"ויוסף הלך לבית לחם עם מרים, אשתו..."
"הו, העיירה הקטנה של בית לחם
"עד כמה אנו רואים את שקרך
"מעל שנתך העמוקה וחסרת החלומות
"הכוכבים האילמים חולפים
"אך ברחובותיך האפלים זורח
"האור הנצחי..."
למה את עושה גרעפס לבובה?
כך עזרתי לגלאדיס כשהיא הייתה תינוקת.
"נפגשנו בך הלילה..."
לא ייאמן!
לעשות גרעפס לישו התינוק כאילו יש לו גזים.
זה בהחלט לא היה בתוכנית.
טוב, אני אוהב את זה.
את חושבת שישו התינוק לא היה צריך לגהק?
הוא...
"באותו חבל ארץ
"היו רועים שנהגו לגור בשדה
"ולשמור על עדרם באשמורות הלילה.
"בזמן שרועים שמרו על הצאן שלהם בלילה
"כולם ישובים על הקרקע
"לפתע ניצב עליהם מלאך ה'
"וכבוד ה' נגה סביבם"
"והנה מלאך ה' ניצב עליהם."
"והנה מלאך ה' ניצב עליהם..."
היי!
כי ילד יולד לנו!
למה אתם מחכים? לכו לראות את התינוק!
תזדרזו!
"שלושת מלכי המזרח אנחנו
"נושאים מתנות וחוצים מרחקים
"שדות ומעיינות
"ביצות והרים..."
ידעתי שזה יקרה.
אין להם את הלבונה או את המור או את הזהב.
הם הביאו משהו שונה
וידעתי מייד מאיפה זה הגיע.
הם בטח אפילו לא אוהבים שינקן.
הם כן. הם מאוד אוהבים שינקן.
השינקן שלי במחזה.
"וכשישו נולד,
"באו אנשים חכמים מהמזרח לסגוד לו,
"הם הביאו מתנות של זהב ולבונה ומור."
הם אמורים לעזוב. הם הורסים את הכול.
זה הגיוני לחלוטין
שהחכמים ישבו וינוחו.
הם עשו דרך ארוכה.
את מצפה שהם ימסרו את השינקן וילכו?
הם לא הביאו שינקן!
"איזה ילד זה השוכב לנוח
"על ברכיה של מרים וישן?
"שמלאכים..."
באשר ללהרוס את הכול,
נראה לי
שההרדמנים שיפרו את ההצגה, מאוד.
פשוט בכך שעשו את מה שבא בטבעיות.
כמו לעשות גרעפס לתינוק, למשל.
או לחשוב ששינקן יהיה מתנה הרבה יותר טובה
מבושם או משמן.
בדרך כלל עד שהגענו לשיר "לילה שקט",
כבר מאסתי בכל העניין,
לא יכולתי לחכות שזה ייגמר.
אבל לא הרגשתי ככה הפעם.
כמעט רציתי שההצגה תמשיך
בניהולם של ההרדמנים,
רק כדי לראות מה עוד הם יעשו.
הבנתי שמעולם לא ראיתי באמת את סיפור המולד.
אבל אימוג'ן עזרה לי לראות את זה יותר בבירור מאי פעם.
"לילה שקט
"לילה קדוש
"הכול רגוע
"הכול בוהק
"סביב האם הבתולה ובנה..."
ואז זה קרה.
כולם חיכו כל הזמן הזה
שההרדמנים יעשו משהו בלתי צפוי לחלוטין.
ובהחלט...
תראי.
היא בוכה.
מרים בוכה.
באותו הרגע...
אימוג'ן הרדמן חוותה את סיפור חג המולד האמיתי
בפעם הראשונה.
וכך גם אנחנו.
"אדונינו, בלידתך"
ובכן...
זו הייתה הצגת חג המולד הכי טובה אי פעם.
קודי קידה.
קודי, הם מוחאים לך כפיים.
תודה לך.
כולם הסכימו שהיא הייתה הכי טובה אי פעם,
אבל אף אחד לא ידע למה בדיוק.
דבר אחד שכן ידעתי
הוא שבזכות אימא שלי
וההבנה שלה של סיפור חג המולד,
ההרדמנים סוף סוף קיבלו את מה שהם הכי היו צריכים כל הזמן,
קהילה.
אבל הם נתנו לנו משהו שנזקקנו לו כל הזמן גם כן.
במשך שנים, חשבתי על הפלא של חג המולד
והמסתורין של לידתו של ישו ומעולם לא הבנתי את זה באמת.
אבל עכשיו זה לא נראה כל כך מסתורי אחרי הכול.
כשאימוג'ן שאלה אותי על מה ההצגה,
אמרתי לה שזה על ישו.
אבל זה היה רק חלק מזה.
ההצגה היא על תינוק חדש
ואימו ואביו התפרנים
שהיו בצרות רבות.
בלי כסף, בלי מקום ללכת אליו, בלי רופא,
בלי מישהו שהם מכירים, בלי כבוד.
אבל הם אלו שאלוהים בחר לעזור לשנות את העולם.
ובאשר לאימוג'ן,
נראה שחג המולד השפיע עליה בבת אחת.
תודה שחזרת.
את הכרחת אותי.
אני חושבת שלא.
הנה השינקן שלך. אביזר מעולה.
זה לא היה אביזר. זה היה מתנה מהבנים.
ו...
יש לי משהו אחר.
חשבתי שהגיע הזמן להחזיר את זה.
תודה.
אז, עכשיו שההצגה הסתיימה,
את בטח לא מתכוונת לבוא לכאן שוב.
אבל אולי תוכלי לבוא בשבוע הבא?
כל עוד יש חטיפים.
זה בדיוק כך.
נכון?
מה אמרת?
הציור.
למה היא התכוונה "בדיוק כך"?
אני לא יודעת.
אני חושבת שאימוג'ן אהבה את הרעיון של מרים בציור.
נראית טהורה לחלוטין.
כאילו היא לא עשתה שום דבר אחר מעולם
מלבד ללדת את ישו בערב חג המולד.
אימוג'ן אמרה לי פעם,
"אני לא היא."
אבל בשבילי...
מרים תמיד תיראה כמו אימוג'ן הרדמן.
ובגלל זה...
אני עדיין משתמשת בשמיכה הזאת אפילו אחרי כל השנים האלה.
- עמנואל -
- אודישנים להצגת חג המולד השנתית -
אז, כולם,
עכשיו שאתם יודעים
למה ההצגה כל כך חשובה לנו...
אני לא יודעת, מישהו רוצה לשחק תפקיד?
ואו! כל כך הרבה ידיים!
למרבה המזל,
יש לנו הרבה תפקידים, ואין תפקידים קטנים.
בסדר, אז... הורים, אם אתם רוצים
לקחת את כולם להיכל,
אנחנו נסדר את כולם.
נקצה לכם תפקידים
ונעשה את החזרה הראשונה שלנו.
טוב, לכו מכאן.
אפשר למדוד את אלו?
אלו היו הכנפיים של גלאדיס.
היא לא נותנת לאף אחד ללבוש אותם.
אבל אם תרוצי למטה, נמצא לך סט כנפיים חדש לגמרי.
"היי! כי ילד נולד לנו."
- הסוף -
אולי הרדמן הוא עכשיו וטרינר
שמתמחה במחקר חתולי.
קלוד הרדמן הוא מורה בבי"ס ציבורי.
תלמידיו לא מעזים לקלל אותו.
לירוי הרדמן ישב בכלא,
אבל מצבו טוב יותר עכשיו.
(בכנות, 1 מתוך 6 הרדמנים זה לא רע)
גלאדיס הרדמן היא דיילת.
הנוסעים שלה תמיד מקשיבים.
ראלף הרדמן הוא כומר של הכנסייה הגדולה ביותר במערב התיכון.
הדרשה האחרונה שלו נקראה "מה עם הורדוס?"
אימוג'ן הרדמן שיחקה בכמה סרטים
לפני שניהלה את הצגות חג המולד בכנסייה של ראלף. -
היא כרגע אימא לחמישה...
ואף אחד לא צריך לתהות איפה היא.
תרגום כותרות הדר אגייב