Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
"Herdmani bija paši
sliktākie bērni visā pasaulē."
Viņi meloja.
HeRDMANA
Viņi zaga.
Nāc atpakaļ!
JAUNĀ EINŠTEINA ĶĪMIJA
Viņi smēķēja cigārus.
Pat meitenes.
Sita mazus bērnus.
Pat tos, kas bija lielāki par viņiem.
Hei!
Viņi nelietīgi valkāja tā Kunga vārdu.
Ak Dievs!
Viņi apsaukāja skolotājus.
Un reiz pat aizdedzināja
pussabrukušo Freda Šūmeikera darbarīku šķūni.
Taisnību sakot, tas bija neglīts
un drīz būtu sagāzies pats no sevis.
Mans tēvs teica: "Tas bija vienīgais
labais darbs, ko Herdmani jebkad izdarīja.
bet, ja būtu zinājuši, ka labs,
tad nebūtu to darījuši."
Viņi uzvedās tik atbaidoši,
ka šķita gandrīz vai izdomāti.
Neviens nespēja to izskaidrot.
Viņi bija neganti jau no mātes klēpja.
SARGIES KAĶA
Runājot par klēpi,
viņu vecākus mēs nebijām redzējuši.
Daži domāja - tie padevušies un aizbēguši.
Es domāju, ka viņus nolaupījuši
un kaut kur tur sasietus pašu bērni.
Ralfs,
Līrojs,
Klods,
Olijs,
Gledisa
un, sūrākā no visiem, Imodžīna.
Vienādi, tikai atšķirīga auguma
un citādiem zilumiem,
kurus cits citam bija uzsituši.
Labi. Apsēdieties vietās.
Esat gatavi rādīt un stāstīt?
Pirmais stāstītājs būs...
Es.
Labi. Olijs Herdmans būs pirmais.
Es... Pagaidi.
Tas ir mans kaķis.
Dzelonis.
Par ko tāda jezga?
Es neredzu.
Tā esmu es.
Hei!
Vai minēju, ka viņi arī zaga?
Ko tu izvēlies?
Šo kaklarotu?
Vai kaklu?
Es izvēlējos kaklu.
Centos izvairīties,
bet viņai bija iepatikusies mana mīļākā rota.
Imodžīna viennozīmīgi bija barvede.
Iedvesa nāves bailes ikvienam, kas gadījās ceļā,
tai skaitā pieaugušajiem.
Jo īpaši viņa necieta Alisi.
Čau, Utainā.
Iespējams, tāpēc,
ka Alise bija Imodžīnas pretstats
ikvienā lietā...
Rokas atkal smird pēc ziepēm.
Slēp savas utis?
Tās bija tikai matos un vienu reizi nometnē.
Taču Imodžīna atcerējās visu.
- Herdmani vienkārši ir... - Es zinu.
Herdmani vienkārši
ir briesmīgākie bērni pasaulē.
Ko viņi atkal izdarījuši?
Medaljons bija mātes dāvāts.
Neko.
Visu, ko parasti.
Kaut ko aizdedzināja?
Izlēja ziepjūdeni skolas gaitenī?
Atņēma pusdienu kārbu un sita par to, ka tajā nav konču?
Kaut kā tā.
Izpildi mājasdarbus. Rīt liela diena.
- Brauksim pēc eglītes. - Lieliski, tēt.
Gan jau Herdmani pamanīsies sabojāt arī to.
Nav svētku noskaņas.
Dievs, šī ir savtīga lūgšana.
Zinu, to nevajadzētu lūgt,
bet vai Tu varētu aizvākt Herdmanus, kamēr izaugu?
Uz kādu vietu, kur nav cilvēku.
Varbūt uz vientuļu salu.
Uz kuras dzīvo plēsīgi zvēri.
Vai arī padari mani neredzamu līdz koledžai.
Tā es paglābtos.
Paldies, Dievs.
Piedod par tik nejauku lūgšanu.
Domājām, ka Herdmani nonāks pa taisno ellē,
citiem vārdiem sakot, cietumā.
Taču tad viņu dzīvē uzradās mana māte,
draudze un lielā Ziemsvētku luga.
Nocērt pats
Tā ir mana ģimene.
Tētis Bobs, pilna laika grāmatvedis.
Mamma Greisa, pilna laika māte.
Un brālis Čārlijs, pilna laika prātvēders.
Katru gadu.
Labi. Mīļā.
Lūdzu, palīdzi. Mīļā?
Parasta ģimene parastā pilsētā.
Un šī ir mūsu pilsēta.
Tajā nav nekā īpaša.
Tā pazīstama tikai un vienīgi
ar mūsu draudzes Ziemsvētku ludziņu.
Liels notikums.
75. ZIEMSVĒTKU UZVEDUMA GADSKĀRTA EMANUELĀ
Šogad - vēl lielāks jubilejas dēļ.
Es pastāstīšu visu, kas jums jāzina
par Emanuelas Ziemīšiem.
ZIEMSVĒTKU LUGAS HRONIKA
Pirmais uzvedums
draudzes un pilsētas dibināšanas gadā.
Leģenda vēsta, ka luga reiz bijusi liels notikums,
kuru iedzīvotāji ar sajūsmu gaidījuši.
Tā bijusi jauks atgādinājums par Ziemsvētku daili.
Tagad luga bija krietni pabalējusi.
Te mēs pajājušajā gadā.
Tā ir Alise, jūs viņu jau redzējāt.
Jau trīs gadus spēlējusi Mariju.
Un tā ir Ārmstronga kundze,
kura vienmēr iestudē uzvedumu
un rūpējas, lai nekas tajā nemainītos. Nekad.
Manuprāt, 74. luga pēc kārtas bija tikpat dziļa
un aizkustinoša kā noplukusi Ziemsvētku kartīte.
Tomēr pilsēta vēlējās
to saglabāt nemainīgu.
75. gadskārta izpelnījās īpašu uzmanību.
Tika gaidīti viesi no citurienes.
Arī bijušie aktieri.
Par notikumu ziņoja presē.
Dāmu biedrība darināja jaunus tērpus.
- Vai ir taisni? - Sašķiebusies pa kreisi.
- Un tagad? - Vēl sliktāk.
- Visbeidzot... - Ko?
...vēlamies atgādināt
par ikgadējo svētku lugu pilsētā Emanuela,
kas šogad notiks Ziemsvētku dienā.
To reklamē televīzijā?
Apmeklējums un ziedojumi samazinājušies.
Pilsētai jāpiesaista viesi.
Šķiet, iestājies izmisums.
Pasaki, kad būs taisni. Pieņemšu, ka tagad
ir šķībi. Saki, kad nebūs šķībi.
Ir taisni.
Šīs mazliet sakarsušas.
- Pagaidi. - Ko?
- Tā. - Viņiem ir...
Pastāstīšu par savu mammu.
Grūti uzskaitīt visu, ar ko viņa nodarbojas.
Rūpējas par mājas dekorēšanu Ziemsvētkos,
un lai piedalāmies lugā,
kuru neciešam.
Viņa turēja ģimeni pie kārtības.
Tā bija viņas dzīves prioritāte,
taču tūlīt tā mainīsies.
- Uzmanīgi. - Kas notiek?
- Deg pie Herdmaniem? - Ārmstrongu nams.
Ak, nē.
Vendelkenas kundze, Alises mamma.
Pilsētas supermāšu karaliene,
kura ar vienu skatienu lika...
Tā ir viņa.
...mātei justies sīkai.
- Ieliec kreklu biksēs. - Tas ir zem mēteļa.
Viss būs labi.
Helen, vai jums ļoti sāp?
- Jā, šausmīgi. - Man ļoti žēl. Kas notika?
Es pakritu. Nav svarīgi, kā.
Salauzu abas kājas.
- Abas kājas? - Jā, abas.
Zvaniet Ārmstronga kungam uz rūpnīcu.
Noņemiet kartupeļus no uguns,
citādi nodegs visa māja.
Ziņojiet Dāmu biedrībai, ka neieradīšos.
Atrodiet aizvietotāju bazāram.
- Daudz pienākumu. - Maltīšu komitejai.
- Dekorētāju komitejai. - Protams.
Un Ziemsvētku uzvedumam.
Vajag kādu, kas īstenos ieceri.
- Rebeka? - Jā.
Jūs varētu. Jo īpaši Alises dēļ.
Es nevaru.
Esmu aizņemta darbā un citās komitejās.
Bet neuztraucieties. Mēs kādu atradīsim.
Es varētu mēģināt.
Nevajag, Greisa.
Luga šogad ir īpaši nozīmīgs notikums.
Atnesiet cepumus. Tas jums padodas.
Tas man padodas?
Man padodas cepumu atnešana?
Pagājšgad jūsu veikalā pirktā marka bija izcila.
Jums izdosies.
Gan kādu sarunāsim, Helēna.
Vēl manai mammai patika vienkārša dzīve.
Bet, ja kāda no vīzdegunīgajām pilsētas mātēm viņu izaicināja,
viņa bija gatava uz visu.
Pat šo...
- Ārmstronga! - Ko tu izdarīji?
Pieteicies iestudēt lugu?
Viņai bija jāpalīdz.
Vendelkena būtu atradusi...
Viņai nav jādara viss.
Un viņam derētu ielāgot, ka es protu...
Ārmstronga mums zvanīs desmitreiz dienā?
Tu taču neiedevi mūsu numuru?
Tu apsolīji to nedarīt.
Aptumšojās prāts, kad Vendelkena lika atnest cepumus.
Es gribēšu redzēt,
kā gans Čārlijs atkal staigā manā halātā.
Ak nē. Vai kāds nomiris?
Vēl ļaunāk, dēls.
Tava māte iestudēs Ziemsvētku lugu.
Jums visiem nāk smiekli,
bet šī luga kļuvusi par tradīciju.
Tā ir ļoti svarīga, un es to iestudēšu izcili.
Pateicu Ārmstrongai,
ka šī būs vislabākā luga vēsturē.
Interesanti, kas zvana.
Situācija bija nelāga.
Šogad lugai bija jābūt izcilai.
Lai kā es apbrīnoju mātes drosmi,
viņa nekad nebija ko tādu darījusi
un neapjauta, kādu slogu bija uzņēmusies.
Es nespēju noskatīties, kā viņa izgāžas.
- Bet... - Tev izdosies, mammu.
Dievs, es lūdzu, lai luga izdodas
un mamma netiek nopelta.
Kāpēc es jums tik sīki stāstu
par Herdmaniem un mūsu pilsētas
nemainīgo un apnicīgo Ziemsvētku lugu?
Kāds varētu būt sakars vienam ar otru?
Gan redzēsiet.
- Labrīt. - Labrīt.
Kā jūs zināt, reizi mēnesī, mēs lūdzam bērnus
dievkalpojuma pirmajās 15 minūtēs
padalīties ar ko īpašu.
Nodziedāt dziesmu, izspēlēt līdzību, vai nolasīt dažus Bībeles pantus.
Pirms aicinām bērnus,
noteikti esat dzirdējuši
par Ārmstrongas kundzes negadījumu.
Viņa šobrīd atkopjas.
Tāpēc vēlos uzteikt Greisu,
kura ir pieteikusies šogad iestudēt Ziemsvētku lugu.
Visi esam bezgala pateicīgi, jo šogad
tā guvusi plašu ievērību.
Lai izdodas! Rāmā mierā.
Nu ko? Šomēnes
Vorenas jaunkundze lūgusi,
lai bērni pastāsta, kas viņiem patīk baznīcā.
Vorenas jaunkundz.
Ej, mīļā.
Kāp augšā. Runā skaļi.
Man vislabāk patīk sajūta,
kāda rodas svētdienas skolā.
Bekija
Tagad tu, Minnij. Runā droši.
Es mīlu dziesmas un Jēzu.
Cik jauki!
Čārlij, un tu?
Man baznīcā patīk tas,
ka te nav Herdmanu.
HeRdmani ČāRlijs
Nākamreiz Čārlijs pastāstīs, kas vēl viņam patīk.
Jauku svētdienu!
Kas ir? Man patīk ne tikai tas,
bet viņa prasīja, kas patīk visvairāk.
Visvairāk man patīk, ka nav Herdmanu.
Klau, tava attieksme nav kristīga.
Tā ir patiesība. Tu saki, ka jāsaka patiesība.
Tētis uzskata, ka to nedrīkst darīt
uz laipnības rēķina.
- Trāpīgi. - Izrāvi to sev no...
Patiesība bija tāda, ka jau trīs dienas
Līrojs Herdmans izzaga desertu no Čārlija pusdienu kārbas.
Pirmā diena
Atdod, Čārlij.
Kāpēc Čārlija? Varbūt šomēnes bija viņa kārta.
Otrā diena
Trešā diena
Aplenkuma trešajā dienā Čārlijs padevās.
Še, ņem. Man vienalga.
Es baznīcā dabūju visādus gardumus.
Kādus gardumus?
Šokolādes kūku, batoniņus, cepumus, limonādi, saldējumu,
virtuļus, popkorna bumbiņas.
Vari ņemt. Baznīcā es saņemu visu, ko vēlos.
Tu to nekad neuzzināsi.
Ienācis baznīcā, tu izčākstētu.
Čārlija meli radīja katastrofālu efektu.
SAZIEDOTĀ PĀRTIKA
Tosvētdien notika pārtikas vākšana.
Labrīt. Paldies, ka atnācāt.
Sveiki.
Prieks jūs redzēt. Paldies, ka atnācāt.
Vai šī ir īstā vieta?
Viņi ir atnākuši.
Mīļo stundiņ.
Mēs to varam.
Tikai smaidi.
- Kur dod kūku? - Kūku?
Tā atrodas tur.
Laba doma, Līroj. Daudzsološi.
Vai jūs atnācāt uz svētdienas skolu?
Atkal skola. Es zināju, ka būs kāds āķis.
Tinamies prom no šejienes.
Nē, nē. Tā nav parasta skola.
Tur māca par Jēzu un dzied dziesmas par Viņu.
- Jūsu vecāki arī atnāca? - Māte strādā.
Mums teica, ka te ir deserts.
Bezmaksas deserts visiem.
Pēc dievkalpojuma es jums ko sarūpēšu,
ja paliksiet ilgāk.
Parādīšu, kur tas atrodas.
Ak vai.
Zinu, Jēzus mani mīl
Tā māca Bībele
Beta, tu priecātos, ja viņi apsēstos tev blakus, vai ne?
Lieliski. Nāciet nu.
DIEVS AR MUMS
Vēl neesam izčākstējuši.
Tā nu viņi palika.
Zinu, Jēzus mani...
Dziesmas viņi nedziedāja.
Tā māca...
Mūsu tēvs debesīs...
...un Dievu nelūdza.
Jēzus bērniņš...
Taču uzlaboja zīmēšanas prasmes.
MOZUS
JĒZUS NAUDA
Un mazliet piepelnījās.
Labi, bērni.
Drīz sāksies mūsu
Ziemsvētku lugas mēģinājumi.
Tāpēc nākamnedēļ pēc dievkalpojuma
atnāciet kopā ar vecākiem, lai saņemtu informāciju.
Es ļoti ceru, ka tu atkal dziedāsi korī.
- Tava balss ir tik... - Izbeidz, Alise.
Es nespēlēšu Mariju, jo lugu iestudēs mana mamma.
Mēs gribam, lai atnākat visi.
Ei, kas ir luga?
- Tā ir izrāde. - Izrāde?
Kā filmā.
- Tikai uz skatuves. - Kā filmā, ko?
Herdmani bija lieli kino mīļotāji.
TĀLTĀLĀ ZEME RUDOLFS ATGRIEŽAS
Panāc šurp, sīkais...
Tikai nepirka biļetes.
Eu! Izbeidziet!
Eu! Nevajag. Beidziet!
Izbeidziet kauties. Paklau!
Eu, pietiek! Vecīt!
Tāltālā zeme DRĪZUMĀ
Visi sapulcējas to skatīties.
Tā ir par Jēzu.
DIEVS AR MUMS
Te viss ir par to.
Pēc tā es spriedu, ka luga viņu neinteresē.
EMANUELAS SKOLA 1902. GADS
Taču kļūdījos.
Nometnē ir ātrlaiva. Daudz ātrāka par mašīnu.
Esmu braukusi ar kanoe.
Mēs lecam ūdenī no plosta.
Es lecu kā gulbis.
- Forši. - Un tad tevi aprij lācis.
ROTAĻU LAUKUMA NOTEIKUMI
Tātad. Utainā un Biklā, esat gatavas?
Šogad es piedalīšos jūsu lugā.
- Ko? - Utainā dzirdēja.
Būšu Bībeles izrādē.
Ko? Tu nevari piedalīties lugā.
Būšu Jēzus sīča mamma.
Tu esi pārāk netīra Marijas lomai, Imodžīna.
Visi to zina.
Alise!
- Kas ir Marija? - Jēzus māte.
Visi to zina, izņemot tevi.
Es vienmēr spēlēju Mariju,
un tu man neko nevarēsi padarīt.
Saulīt, tu pateiksi, ka to nevēlies.
Gribēsi, lai esmu Marija.
Kāpēc lai es to gribētu?
Ja ne, tad nakamajā pavasarī,
kad vītoliem nāks pumpuri,
es tavā skaistajā ausī iebāzīšu zaru tik dziļi,
ka laukā nedabūsi.
Tas sadīgs tev ausī un pletīsies arvien lielāks.
Un visu atlikušo dzīvi
tev no paura sprauksies vītolu krūms.
Vienreiz viņa to jau bija izdarījusi.
- Lieciet mierā! - Vēl mirklīti.
Kas ir?
Ko tu bolies?
Kāpēc gribi piedalīties lugā?
Nav tava darīšana.
EMANUELAS SKOLA
ĀRMSTRONGAS PIEZĪMES LUGAI
Mazie bērni bija noguruši,
lielie bērni - izsalkuši.
Mātes gribēja sākt gatavot vakariņas,
bet tēvi - skatīties
sporta spēli TV.
Taču Herdmani klusi sēdēja un gaidīja, kad mamma sāks.
Es cerēju uz brīnumu, ka Imodžīna klusēs,
Herdmani neko neaizdedzinās,
neizjauks mēģinājumu
un neapkaunos mūs visu priekšā.
Cerēju uz trim brīnumiem.
Sveicināti.
Es nerunāšu ilgi.
Mirkli uzgaidiet.
Šonedēļ saņēmu daudz zvanu.
Tātad.
Ārmstrongas kundze vienmēr saka:
"Nav mazu lomu, ir tikai slikti aktieri."
Ko tas nozīmē?
Atklāti sakot, nezinu.
Mēģinājumu nebūs daudz,
tāpēc centieties ierasties uz visiem.
- Ja nu saslimsim? - Nesaslimsiet.
Mazie bērni šajā pusē
būs eņģeļi.
"Vecākie bērni būs gani,
iebraucamās vietas viesi, kora dalībnieki.
Mums vajag Mariju un Jāzepu,
trīs gudros vīrus un Kunga eņģeli.
Tās nav grūtas, taču nozīmīgas lomas.
Tāpēc bērniem jāierodas uz visiem mēģinājumiem."
Ja nu viņi saslims?
- Viņi nesaslims. - Bet ja nu tomēr?
Neviens nesaslims, Deivid.
"Mēs vienmēr sākam ar Mariju.
Viņa jāizvēlas īpaši rūpīgi,
jo tā ir Jēzus māte.
Tai jābūt mīlīgai, priecīgai meitenei, kas..."
Labi, pietiks.
Zinu, ka daudzas gribētu spēlēt Mariju,
bet mums vajag tikai vienu.
Imodžīna, tev ir jautājums?
Nē. Es gribu būt Marija.
Un Ralfs grib būt Jāzīts.
Tas atgādināja detektīvfilmu,
kurā jauka kundzīte bankas lodziņā iebāž šaujamo
un saka: "Atdod naudu!" Neviens nespēj tam noticēt.
Māte nespēja noticēt.
Ir jādod iespēja ikvienam.
Vai vēl kāds vēlas būt Jāzeps?
Elmer? Tev parasti patīk spēlēt Jāzepu.
Elmers ienīda Jāzepa lomu.
Bet tētis bija mācītājs
un piespieda viņu.
Neviens nekad nepieteicās.
Ļoti savādi. Varbūt ir vēl kāds?
Nu labi.
Ralfs būs mūsu Jāzeps.
Vēl kāda vēlas spēlēt Mariju?
Alise, tu nepieteiksies?
Nē.
Vēl kāda?
Mamma bija sprukās. Briesmīgi.
Vecāki, draudze, pilsēta - visi kā viens
vainos mammu, ja luga izgāzīsies.
Vai es steidzos palīgā?
Tas, kā rīkojos tajā brīdī, ietekmēja
lugas likteni līdz pat šai dienai.
Labi.
Imodžīna būs mūsu Marija.
Tagad gudrie vīri.
Līrojs, Klods un Olijs grib.
Dosim iespēju arī citiem, Imodžīna.
Visiem jau ir bijusi iespēja.
Turklāt ne viena vien.
- Un tā Kunga eņģelis? - Gledisa.
Es!
Robij! Robij!
Mišela.
Pacel roku.
Tad laikam izlemts.
Mums vajadzīgi gani.
Čārlij, tu piedalies.
Deivid un Robij?
Tikko atcerējos, ka brauksim uz Filadelfiju.
- Nav tiesa! - Droši vien saslimšu.
Pierakstīšu, ka varbūt piedalīsieties.
Gledisa Herdmana pārāk stipri sit.
Gledisa nevienam nesitīs.
Kas par iedomām!
Tā Kunga eņģelis apciemo ganus laukā
un paziņo, ka piedzimis Jēzus.
Un iesit viņiem.
Lai es to vairs nedzirdētu.
Neviens gans neizstāsies, nesaslims
un nedosies uz Filadelfiju.
Man bija žēl mammas. Jutos daļēji vainīga.
Viņa tikko bija stājusies Ārmstrongas vietā,
bet Herdmani jau visu stūrēja savā virzienā.
Tā biju baidījusies, ka viss būs pa vecam,
bet tagad ilgojos pēc garlaicības.
Ziņas par notikušo izplatījās ātrāk,
kā Herdmanu izraisīts ugunsgrēks.
Bērni pastāstīja vecākiem, vecāki - kaimiņiem,
bet kaimiņi - radiniekiem.
Kā jūs to varējāt pieļaut?
Kā varējāt...
Vai kādai ir papīra maisiņš?
Netaisnīgi, ka ģimene, kura neapmeklē draudzi,
atnāk un savāc visas lomas.
Ir pieļauta netaisnība.
Mēs uzskatām, ka tas ir farss.
Jo Herdmani pieteicās lomām?
Viņa runā par neitrāla
atlases procesa rupju pārkāpumu.
Piedodiet, bet atlases process nekad nav bijis
neitrāls, Ārmstrongas kundze.
Un, runājot par rupju pārkāpumu,
es taču lūgtin lūdzu jūsu bērnus piedalīties.
Mūs paralizēja šoks.
Bet jūs runājāt.
Tas uznāca brīžiem.
Atvainojiet, mēs lietojam tik nopietnus
vārdus, runājot par ludziņu,
kurā bērni katru gadu
dara vienu un to pašu.
Mēs to uztveram nopietni.
Es arī, Slokemas kundze. Tāpēc pieteicos.
Spriežot pēc tā, kam atdevāt Marijas lomu, tā vis nešķiet.
Rebeka,
varbūt jūs kā Alises mammai
ir personīga interese par Marijas lomu?
Luga ir svēta.
Pagaidiet.
Luga ir svēta?
- Protams. - Tā stiprina kopienu.
- Finanses. - Vēsta par dievmāti.
- Un tradīcijām. - Ko jūs gribat?
Lai nepieņemu Herdmanus iestudējumā
un padzenu no baznīcas?
Jā.
Es nevaru viņus izmest.
Bet viņām ir taisnība. Luga var izgāzties.
Šādu lugu man gribas redzēt.
Marija kūpina cigāru,
gani iekausta cits citu ar vēzdām.
Varbūt pat aizdedzina sili.
Kāpēc pateici, ka baznīcā dod ēdienu?
Nedomāju, ka šie spers kāju baznīcā!
Brīnums, ka uz vietas nenosvila.
Piedod, ka nepieteicos.
Sabojāju lugu?
Mīļo stundiņ! Nē!
Es tev pateikšu, ko atbildēju tām valdonīgajām,
augstprātīgajām vīzdegunēm.
Helēna Ārmstronga ir pārsteigta, ka saule spēj uzlēkt
arī bez viņas palīdzības,
tomēr viņa nav vienīgā, kas spēj iestudēt lugu.
Ja viņas domā, ka nespēju, tad būs ļoti pārsteigtas.
To visu pateici?
Varbūt ne visu.
- Daļu? - Nav svarīgi.
Bija pirmais mēģinājumu vakars.
Mammai bija jāpierāda, ka viņa ir spējīga.
Es biju gatava mesties palīgā.
Taču sākumā bērnus sūtīja laukā,
kamēr vecāki nodevās lūgšanām.
Patiesībā viņi gribēja, lai mēs
iztrakojamies un vēlāk labi uzvedamies.
Taču tad...
Tagad.
Stop.
Sveiki, bērni. Jūs tūlīt pasauks.
Lai izdodas!
Pirmais mēģinājums bija tik jautrs,
kā trīs stundas skolas autobusā.
Tikpat trokšņains un pārpildīts.
Taču pēc piedzīvotā neviens neizdvesa ne skaņu,
un mēs visi klusi gaidījām,
kādas šausmas pastrādās Herdmani.
Lūk, kāpēc viņiem nevajadzēja nākt.
Vai mācītājs Hopkinss neteica,
ka Jēzus aicina bērniņus pie sevis?
Jēzus nespētu izturēt Herdmanus.
- Labi. - Mammu?
Vai es tev varu kā palīdzēt?
Šodien satrauksimies tikai par asinīm.
Tūlīt sākšu. Apsēdies blakus Imodžīnai.
Mammu!
Varbūt viņa arī apklusīs.
Tagad klusu!
Labi.
Nu ko.
Sveicu visus. Prieks jūs redzēt.
Nekrietnākie meli, kādi jebkad izskanējuši baznīcā.
Sāksim ar vienkāršāko.
Sadalīsimies grupās - eņģeļi,
gani un iebraucamās vietas viesi.
Kas bija gani? No kurienes uzradās?
- Iebraucamā vieta? - Motelis,
kurā cilvēki pārlaiž nakti.
Kādi cilvēki? Jēzus?
Ārprāts! Jēzus vēl nebija piedzimis!
Turp devās Marija un Jāzeps.
- Kāpēc? - Kā tas sākās?
- Sāciet no sākuma. - No paša sākuma.
Tas mūs nobiedēja, jo sākums
ir Pirmā Mozus grāmata,
kurā rakstīts: "Iesākumā..."
Ja mēs sāktu tur, paietu vairāki gadi.
Sāksim ar Ziemsvētku stāstu.
Esam to dzirdējuši simtiem reižu.
Nāks par labu noklausīties vēlreiz.
Lai aizdomātos par Ziemsvētku vēsti.
"Arī Jāzeps no Galilejas,
no Nacaretes pilsētas, nogāja uz Jūdeju,
uz Dāvida pilsētu, vārdā Bētlemi,
tāpēc ka viņš bija no Dāvida nama un cilts,
ka pierakstītos ar Mariju, savu saderināto,
kas bija grūta."
- "Grūta"? - Stāvoklī, dumiķi.
Ralf, izbeidz.
Nav jauki sacīt, ka Marija bija stāvoklī.
Mammai būtu iebildumi.
Tā bija taisnība.
Vendelkenas kundzei nepatika,
ka kaķiem ir kaķēni un putni dēj olas.
Viņa nelaida Alisi ciemos, ja mājā bija divi truši.
Vai tu aizvērsies?
Es gribu dzirdēt.
Es nespēju tam noticēt.
Herdmani bija slaveni ar to, ka nesēdēja mierā
un neklausījās nevienu -
ne skolotājus, ne vecākus, ne policiju.
Tomēr, klausoties Ziemsvētku stāstu,
viņi kāri tvēra ik vārdu.
Marijai un Jāzepam bija jāapmetas stallī,
jo viesnīcā viņiem nepietika vietas.
Ak Dievs! Pat Jēzum ne?
Mēs tā nesakām, Imodžīna.
Kas ir sile? Kaut kāda bērnu gulta?
Kāpēc stallī bija gulta?
Tur jau tā lieta, Līroj.
Stallī gultas nebija.
Viņi izlīdzējās ar sili.
Ko jūs darītu, ja jums būtu bērniņš,
bet nebūtu gultas?
Gledisu guldījām atvilktnē.
Nu lūk.
Marija ielika Jēzu
akmens barotavā dzīvniekiem.
Kas bija mautiņi?
Jūs teicāt, ka viņu ietina mautiņos.
Autiņos.
Agrāk zīdaiņus tina lielā auduma gabalā,
lai tie nekustētos.
Viņu sasēja un iebāza kastē?
Kur bērnu tiesībsargi?
"Un tā Kunga eņģelis pie tiem piestājās,
un tā Kunga spožums tos apspīdēja."
Hopsā!
Hopsā?
No melnās nakts
iznirst atriebējs, varenais Marvo!
Tik daudz nekad nav runājusi.
Viņa citē komiksu.
Tādā gadījumā, jā.
Domāju, ka Kunga eņģelis
ir kā komiksu varonis.
"Kad Jēzus bija piedzimis Bētlemē,
Jūdas ķēniņa Hēroda laikā,
redzi, gudri vīri no austrumu zemes atnāca uz Jeruzālemi."
Tie esat jūs, Līroj, Klod un Olij. Klausieties.
Kādā ziņā gudri? Skolotāji vai?
Nē, dunduk. Prezidenti.
Nesitīsim.
Gandrīz pareizi. Tie bija karaļi.
Nu tad beidzot.
Varbūt beidzot kāds sados tam viesnīcniekam
un iznesīs bērnu no šķūņa.
"Un, namā iegājuši,
tie ieraudzīja bērnu
līdz ar Mariju, Viņa māti,
un tie nometās ceļos un Viņu pielūdza.
Tad tie atvēra savas mantas
un dāvāja Viņam zeltu, vīraku un mirres."
Pagaidiet. Kas tas tāds?
Eļļas un smaržas.
Eļļas? Kas tas par skopu karali, kas dāļā eļļu?
Patversmē var dabūt labākas dāvanas.
Patiesībā tas bija ķēniņš Hērods.
Viņš sūtīja gudros vīrus uzmeklēt Jēzus bērniņu.
Viņš sūtīja čābīgās dāvanas?
Bija daudz ļaunāk.
Hērods gribēja Jēzu nonāvēt.
- Ak Dievs! - Imodžīna.
Kurš spēlēs Hērodu?
Mūsu lugā Hērods neparādās.
- Ko? - Ko?
- Kā tā? - Nē!
Ir jāparāda, kā viņš tiek piekauts.
Čārlijs būs Hērods.
- Es negribu būt Hērods. - Nē.
Jāiekausta arī viesnīcnieks.
- Gledisa, rādi eņģeļa spējas. - Nē, mīļā...
Labi, nu jau pietiks. Pietiks.
Tā. Tā.
Lūdzu, nomierinieties.
- Varbūt Jēzus var nogalināt Hērodu. - Hopsā!
Emanuels
- Skaista glezna, vai ne? - Laikam.
Marija bija ļoti stipra.
Stipra?
Jā, pārvarēja lielus šķēršļus
un grūtības, lai laistu pasaulē bērnu.
Neizskatās stipra.
Drīzāk maiga un skaista.
Jā. Šajā gleznā varbūt.
Kāpēc virs tās ir mūsu pilsētas nosaukums?
- Vai zini, ko nozīmē "Emanuels"? - Nē.
"Dievs ar mums".
Tāds bija Jēzus bērniņš.
Un tu...
Varone, kuru izvēlējies spēlēt,
palīdzēja to īstenot.
Diezgan forši.
Laikam.
Lai nu kā...
Klau,
jūs šovakar uzdevāt labus jautājumus.
Un es domāju,
ka būtu labāk, ja jūs šoreiz tikai skatītos lugu,
nevis piedalītos.
Tā jūs labāk uztvertu būtību,
iedziļinātos sīkumos.
Vai tev tā nešķiet?
Nē, es piedalīšos.
Manai varonei jāpielaiž uguns viesnīcai.
Jā. Varbūt lugā
viesnīcnieks jāpadzen uz citu valsti.
Imodžīna...
Viņiem jāuzvedas pieklājīgi.
Palīdzi man,
un es pēc lugas jūs apbēršu ar končām.
Ko tu saki?
Kārtējie solījumi.
Imodžīna, ejam!
Man jāiet.
- Kas ar tevi noticis? - Herdmani.
Viņi mēģināja mani nogalināt. Atkal.
Tāds ir šovbizness.
Es nesaprotu.
Neredzu zilumus. Tas ir labi.
Mēs nemēģinājām. Viņa stāstīja Ziemsvētku stāstu.
Herdmani to nezināja.
Iedomājies, ka to nezini, un kāds tev pastāsta.
Mani vairāk mulsinātu Santaklauss.
Ko tu domātu?
Īsts viesmīlības biznesa murgs.
Nožēlojami, ka ierodas grūtniece,
bet viņai tiek ierādīta vieta stallī.
Herdmani teica to pašu.
Nebiju aizdomājusies. Tiešām nožēlojami.
Mēs dzirdam par silto stalli
ar dzīvniekiem un saldo siena smaržu.
Brālēni uzauga saimniecībā.
Smaka nav salda.
Jāatzīst,
ka varbūt dziļi sirdī šie bērni to saprot.
Viņi gribēja Hērodu sadedzināt dzīvu.
Es teicu: dziļi sirdī.
Viņi atpazina īsto ļaundari. Tas ir labi, vai ne?
Kas notika ar Hērodu? Es nezinu.
Kurš zvana tik vēlā...
- Ārmstronga. - Ārmstronga.
Piekto reizi šajā stundā.
Vendelkena izstāstījusi, ka neizmeti Herdmanus.
Viņa grib zināt, kāpēc.
Mīļā, es jūtu, ka esi aizņemta.
Dievs,
man ir tāda sajūta,
ka tā būs katastrofa.
Esi nomodā, meit?
Kā tev sokas ar to visu?
Vai mamma nevar izvēlēties citus aktierus?
Mazliet par vēlu.
Tā ir mana vaina. Es nepacēlu roku.
Reiz kāds gudrs vīrs teica:
"Kurš jūsu starpā ar visu savu zūdīšanos
var savam mūžam pielikt kaut vienu olekti?"
Tas attiecas arī uz lugu.
Viņš nepazina Herdmanus.
Patiesībā viņš
tos pazīst labāk par visiem.
Vai tu būtu ar mieru no rīta kaut ko izdarīt kopā ar mani?
Ko tieši?
Kādu darbiņu.
Tev un ģimenei tas nāktu par labu.
Gribu tev kaut ko parādīt.
Labi.
Izgulies.
- Priecīgus svētkus. - Jums arī.
Evan, tu noturēsi?
Jā.
- Paldies, Bob. - Priecīgus svētkus.
- Kam tas domāts? - Esi ziņkārīga?
Nezināju, ka esi slepenais Santa.
Tas nav nekas slepens.
Draudzes labdarības komiteja
ar to nodarbojas jau sen.
Iespēja iziet no komforta zonas un palīdzēt.
Viena no adresēm jums liksies īpaši interesanta.
Te dzīvo daži tavi klasesbiedri.
Tiešām? Šī ir viena no adresēm?
Neesi teicis, ka apciemo Herdmanus.
Tas nešķita aktuāli.
- Beta, nāksi līdzi? - Labāk ne.
Labi.
Bet atcerēsimies, ka Ziemsvētki ir visiem.
- Šķiņķa vecis! - Es gribu!
- Šķiņķa diena! - Dod man! Dod!
Šķiņķa diena!
Hei!
Šķiņķis ir Ziemsvētkiem.
Ja kāds kaut pirkstu piedurs,
izgudrošu jaunu spīdzināšanas paņēmienu!
- Vai māte mājās? - Ne tad, kad ir gaišs.
- Žēl, ka tā. - Nekas. Es protu gatavot.
Par to es nešaubos.
Sakiet viņai, ka biju atnācis.
Atnesu vislielāko gabalu.
Priecīgus Ziemsvētkus.
Dod šurp! Pirmo kumosu!
Dod šurp! Atšujies, Imodžīna!
Aizvācies, Ralf!
Atkāpies!
Nav ne tēva, ne mātes.
Hopkinss saka, viņi nezinot, kur ir māte.
Kad Gledisai palika divi gadi,
Herdmana kungs ielavījies vilcienā un aizbraucis.
- Kurš viņu var vainot? - Pietiek, Beta.
Kāpēc es klausīju tās sievietes?
Kas tev padomā?
Man padomā tas,
ka Ārmstronga un Vendelkena
var iet ieskrieties.
Galu galā
viņi pacēla roku, kad citi to nedarīja.
Un viss.
Kas ir?
Kā dabūt grāmatu bibliotēkā?
Vajag karti.
- Tev ir? - Jā.
Dod man.
Tā neies cauri.
Acumirklīti.
LŪDZU, IEVĒROJIET KLUSUMU
Ak vai.
Man nav naudas, ja tāpēc atnācāt.
Šī ir bibliotēka, vai ne? Kur ir grāmatas?
Mums vajag to, kura ir par Jēzu.
Un Viņa mammu.
- Un gudrajiem vīriem. - Un stulbo Hērodu.
To, kuru lasa baznīcā.
Jūs domājat Bībeli?
Grebneres kundze,
Imodžīna un viņas brāļi vēlas bibliotēkas karti.
Es arī!
Un māsa arī.
Beta!
- Es domāju... - Nomierinieties.
Mums šis tas jānoskaidro.
Imodžīna un Ralfs spēlē Mariju un Jāzepu lugā.
Es zinu. Nopirku biļetes.
Pirms to uzzināju.
Atmaksu nepiedāvā.
Un nu gribat bibliotēkas kartes?
Jūs?
Lasīsiet Bībeles?
Nu esmu redzējusi visu. Herdmani bibliotēkā.
Tas ir Ziemsvētku stāsts.
Kur tad bildes?
bilžu BĪBELE BĪBELES STĀSTU GRĀMATA
Daži vārdi dīvaini, bet materiāls - zelts.
- Ralf, atrodi Hēroda grāmatu. - Kā?
Parādīšu kartīšu katalogu.
Neko nepērc!
Tas nav preču katalogs.
Betas mammai bija taisnība. Marija ir stipra.
Herdmani pārlapoja grāmatu pēc grāmatas,
meklējot atbildes uz jautājumiem.
Mani pirksti bija sagraizīti,
rakņājoties pa kartotēku.
- Bildes. - Bildes daudzās grāmatās.
Man bija daudz mājasdarbu,
kuru veikšanai devos
uz bibliotēku, taču mani nekas neinteresēja tā,
kā Imodžīnu interesēja Ziemsvētku stāsts.
Jūs saprotat?
Gani vienkārši darīja savas lietas, un bum!
Jā, es saprotu. Bet mēs esam gudrie.
Atnākam ar krāmu kasti. Kāpēc mums te jāsēž?
Olij, kā sauc to filmu par vaļiem?
Zeme!
Vai kapteinis filmā Zeme!
pats izdomāja, kā būvē plostu?
- Nē. - Tieši tā.
Viņam bija jālasa.
Darām to, lai dabūtu kūku.
Arī tāpēc.
Mums it kā jāuzņem filma.
Filmās, kuras mēs skatāmies,
visi aktieri un aktrises maina tēlu.
It kā izmaina sevi un dzīvo citu dzīvi.
Aizbēg no savas nožēlojamās dzīves
un pārtop par citu cilvēku.
Arī mums tas ir dots.
Jā.
Es varu pārtapt par karali.
Jā, Ziemsvētku vakarā.
Gledisa nevar pārtapt par eņģeli.
Varu gan!
Tu vari mēģināt.
Lieliski. Man atliek tēlot nabagu, kas precējies ar tevi.
Viņš bija pietiekami svarīgs, lai par viņu rakstītu.
Un es varu būt maiga, skaista...
Tad mēs dabūsim viņu ēdienu.
Un tagad man ir grāmatu atļauja!
Ko tu rēc?
Man jāiet mājās.
Neviens nelika te palikt.
Klodam patīk viņa atļauja.
Tā bija lielākā pateicība, uz ko varēju cerēt.
Piedodiet, ka kavēju.
Sadalīsimies grupās.
Eņģeļi, jūs esat...
Labi. Un visi pārējie...
Paldies, ka atnācāt laikā.
Jā, Klod?
- Vai varam pakārt Hērodu? - Nē, Klod.
Šajā lugā neviens nemirs.
Šovakar daudz darāmā.
- Ķeramies pie darba! - Atvainojiet.
Kāpēc viņi joprojām ir šeit?
Jo piedalās izrādē, Rebeka.
Un turpinās piedalīties.
Tiešām?
Un ko man teikt
Ārmstrongas, Slokemas un citām kundzēm?
Varat sacīt,
ka šī būs vislabākā Ziemsvētku luga.
Es to uzvedīšu ar Herdmaniem.
Visi vietās!
ROMIEŠU KARAVĪRI
Vai eņģelim nav kaut kas jāsaka?
Hei!
Jā, tie joprojām bija Herdmani,
un daži to nespēja
aizmirst ne uz mirkli.
Ejiet.
Prom no bērna!
Imodžīna, gudrie vīri ir ieradušies Viņu godināt,
nevis darīt pāri.
Ja nu mēs nedotos mājās pa citu ceļu,
bet izstāstītu ķēniņam, kur ir bērns?
- Vecais Hērods viņu noslepkavotu. - Nē!
Vēlāk es par to aizdomājos
un sapratu - ja ķēniņš Hērods
būtu zinājis, kur ir Jēzus, galdnieka zīdainis,
kuru gribēja nogalināt, viņš būtu to izdarījis.
Līrojs lika mums aizdomāties.
- Stop! - Mums nebūtu Jēzus.
Mazliet mierīgāk.
Piecelies. Nedzirdu, ja runājat vienlaicīgi.
Alise neuzskatīja, ka Herdmani var likt
par ko aizdomāties.
Vai viņa varētu pasmaidīt?
Nē, viņa nesmaida.
Bet citi gan centās.
Neparastos veidos.
Labi. Visi vietās!
Ar ko runāt par pārrakstīšanu?
Filmās pārraksta scenārijus.
Labi, Dievs.
Nu man kļūst pavisam baisi.
Lūdzu, dari kaut ko mammas labā
un glāb lugu.
Tas ir viss.
Āmen.
Pēdējais mēģinājums
notika iepriekšējā vakarā pirms maltītes.
Baznīca bija pilna ar bērniem, vecākiem
un maltīšu komitejas biedrēm.
Tas nozīmēja, ka Slokemai bija iespēja okšķerēt
un atrast ko nosodāmu.
EMANUELAS
ZIEMSVĒTKU LUGAS UZVEDUMA 75. GADSKĀRTA
Sveiki, Slokemas kundze.
Sveiki!
Atvainojiet par kņadu.
Šajā laikā ir tik daudz ko darīt,
ka maltīšu komiteja nolēma sapulcēties
un sagatavot ēdienu.
Es ceru, ka netraucējam.
Nē, nē.
Mēs nebūsim pie virtuves. Jūs mūs pat nemanīsiet.
Mamma kļūdījās.
Drīz visi pamanīja, ka tur bijām.
Labi, šis būs ģenerālmēģinājums.
Ko tas nozīmē?
- Tērpos. - Ar pārģērbšanos.
Jā, dažiem.
Man nav tērpa.
Uzvelc tēta halātu. Es tā vienmēr daru.
Manam tētim nav halāta.
Ko tad viņš nēsā mājās?
Apakšveļu.
Nu labi.
Tas nekas. Par godu jubilejai Dāmu biedrība
ir uzšuvusi skaistus tērpus.
Tu vari būt maiga.
Sveika, Imodžīn.
Vai tev nav jābūt kostīmā?
Es būšu.
Es spēlēšu Mariju.
Nesapratu.
Tu man neatgādini Mariju.
Labi, iešu gatavot vakariņas.
Ieradīsies 500 cilvēku.
Tas izceļ acu mirdzumu.
Ģenerālmēģinājuma galvenais mērķis
nav kostīmi.
Galvenais ir tikt līdz galam neapstājoties.
- Skaidrs? - Skaidrs.
- Labi.
Es sēdēšu skatītāju zālē.
Sāksim!
Jā.
Platu smaidu.
Turieties pie margām.
Tā ir labi.
Apžēliņ. Laiks izrādei!
Imodžīna. Kas noticis? Kur tavs kostīms?
Kur ir bērns?
Bērna nav. Izmantojam lelli.
Jā, es zinu.
Manis dēļ nevarējāt dabūt bērnu.
- Nē. - Tā bija taisnība.
Sākumā mums piedāvāja daudz zīdaiņu.
Sākot ar Jūdžinu Slouperu, kurš bija visai daudzsološs,
un beidzot ar Junioru Kotlu, kuram bija gandrīz četri gadi.
Tēvs solīja, ka viņš sarausies.
Vajag bērnu. Varu palīdzēt.
Tiešām? Kas viņš ir?
Lielveikalā parasti var redzēt vairākus mazuļus.
Es vienu paņemšu.
Imodžīna, es ceru, ka tu joko.
Tu zini, ka nedrīkst ņemt bērnus.
Šaubos, vai Imodžīna to zināja.
Viņa ņēma visu, ko gribēja.
Bet, kad vecāki uzzināja par Herdmaniem,
vairs nepiedāvāja bērnus.
- Mums bija cerība. - Hallo?
Bernīse Tūla aprūpēja zīdaini.
Nav svarīgi, ka ķīnietis!
- Paldies, Bernīse! - Jā!
Taču bērns tika adoptēts,
un Bernīse teica, ka nevar viņu aizņemties lugai.
- Ar to viss beidzās. - Kur viņš ir?
Beta to atnesa no mašīnas.
Pajautāsim viņai.
Imodžīnas brāļi paslēpa lelli,
jo tā neizskatījās pēc Jēzus,
lai ko tas nozīmētu.
Nācās sākt bez lelles.
- Ne šūpulī greznā... - Tu, mazā, klusā Betlēme...
- Viņš varēja migt - Uz tevi domas slīd
Apstājieties.
Augšējā rinda, dziedāsim "Ne šūpulī greznā".
Dabūju bērnu.
Beidzot. Jūs nepalīdzējāt, kretīni.
Neaiztiec viņu! Tas ir Jēzus.
Imodžīna, tev nekas nav jāsaka.
Tad gudrie vīri klusi aiziet!
Tas ir svarīgi. Atceraties, ko teicu?
Mūsu lugā neviens neko nesaka,
izņemot tā Kunga eņģeli.
Un, protams, kori, kurš dzied.
Marija, Jāzeps un pārējie
rada brīnišķīgu ainu, ko varam aplūkot,
domājot par Ziemsvētkiem un to vēsti.
Kāda ir vēsts?
Man sāk piemirsties.
Labi. Sāksim no sākuma.
Izrādes laikā tev nedrīkst būt auskari.
Marija tos nenēsāja.
- Man tie ir jānēsā. - Kāpēc?
Citādi aizaugs izdurtie caurumi.
- Pusotrā stundā neaizaugs. - Labāk neizņemt.
- Tā teica ārsts? - Kāds ārsts?
- Kurš izdūra caurumus? - Gledisa.
Labi.
Uz izrādi ieliksim mazākus.
Sāksim vēlreiz. Labi.
Man jāpasaka, kā viņu nosaucu.
Nē. Marija nedeva vārdu bērniņam.
Es tev teicu. Es devu vārdu!
Nē! Arī Jāzeps nedeva vārdu.
Dievs sūtīja eņģeli, lai pateiktu Marijai bērna vārdu.
Es būtu saukusi par Bilu.
Pagaidiet, Gledisa pateica Marijai, kā saukt bērnu?
Nē, Gledisa ir eņģelis.
Kas atnāk pie ganiem un saka:
"Jums ir piedzimis Bērns."
Man! Nevis viņiem. Man.
Man piedzimis bērns.
Tas nozīmē, ka Jēzus piedzima visai pasaulei.
Mums visiem ir piedzimis Bērns - pat nabadzīgajiem...
Ganiem, kurus jūs spēlējat.
Kāpēc Marijai neļāva dot vārdu?
Eņģelis vienkārši pienāca un pateica:
"Sauc viņu par Jēzu?"
- Jā. - Tā nav pareizi.
Eņģelis saka:
"Viņa vārds ir: Brīnums, Padoma devējs,
Varenais Dievs, Mūžīgais tēvs un Miera valdnieks."
Ak Dievs! Viņš nepabeigtu pirmo klasi,
ja tas viss būtu jāuzraksta.
Es atvainojos.
Gāju garām un nolēmu paskatīties.
Iešu pieskatīt ābolmaizi.
Es teicu - nevalkā Kunga vārdu nelietīgi.
Kā tu vari būt Marija, ja visus aizvaino?
Vajag pārtraukumu.
Satiksimies te pēc piecām minūtēm
un sāksim no jauna.
Es tev teicu, ka būs katastrofa.
Jebkurā brīdī esmu gatava pārņemt Marijas lomu.
Paldies, Alise.
Imodžīna, vai...
Eju uz toči
un velku nost stulbos kankarus.
Te tu esi. Vai tev kā trūkst?
Viss ir šķērsām.
Izrāde izjuks.
Nebija pamata domāt, ka būs citādi.
Varbūt Alise varētu spēlēt Mariju?
Nedrīkst pieļaut, ka Herdmani
sabojā svētkus un apkauno tevi.
Imodžīna vienkārši ir satraukusies.
Jātiek galā ar šo mēģinājumu.
Mēs to varam.
Uguns!
Kas tad nu?
Kāpēc?
No tualetes nāk biezi dūmi!
Tā. Visi sadodieties rokās.
Satveriet blakus stāvošā roku.
Beta, ved mūs visus laukā.
Katrs paņemiet mēteli.
Alise? Alise!
Beta, mīļā...
Visi nāciet te.
Viss kārtībā, mīļā?
Ieejot sajutu dūmu smaku.
Sajuti dūmu smaku tualetē?
Ej pie tēta.
- Vai ir zināms, kas noticis? - Herdmani.
Nāciet, eņģeļi.
- Imodžīna, viss kārtībā? - Jā.
Atkāpieties. Atkal Herdmani dedzina.
- Man ir bail. - Es zinu, mīļā.
Herdmani? Baznīcā?
Jā. Visi kā viens.
Kungs, apžēlojies.
Kādas šausmas! Vienas vienīgas nepatikšanas.
Beta, skrien sameklē Herdmanus, labi?
- Labi. - Pasauc viņus.
Imodžīna? Imodžīna?
Un tu redzēji Imodžīnu Herdmanu tualetē?
Viņa tur bija.
Labi zināms, ka šie bērni smēķē.
Tātad tā tas notika.
Mammu, es nevaru atrast Herdmanus.
Nupat vēl bija šeit. Vai tad nē?
Visur izmeklējos. Viņi ir prom.
Dajena redzēja Imodžīnu tur stāvam.
Visa telpa pilna ar dūmiem.
Padomājiet! Viņa smēķē, tāpēc izraisīja ugunsgrēku.
Tas ir pēdējais piliens.
Nesteigsimies ar secinājumiem, Rebeka.
Tas būtu kas jauns.
To izdarīja viņas Marija!
Kas dara neskaitāmas negantības.
Vai man tās uzskaitīt?
- Kas notiks tālāk, mammu? - Es tiešām nezinu.
Vai izrādi tagad atcels?
Iespējams.
Greisa teica, ka Kunga eņģelis ir kā komiksu varonis.
Vai to pastrādāja Herdmani?
Viņi visu laiku runājot par apakšveļu.
Mēģinājumu laikā viņi nerunā par apakšveļu.
To teica cits zēns.
Alise saka, ka viņi runājuši par Jēzus slepkavošanu.
Tas ir Bībelē.
Viņus nevajadzētu iesaistīt.
- Nē. - Es piekrītu.
Nav dūmu bez uguns.
- Burtiskā nozīmē. - Lūdzu, pārstājiet.
Jūs esat ieguldījusi pūles, nevis viņi.
Ja apsolāt, ka viss būs labi, es jums uzticēšos.
To es nevaru apsolīt.
Mācītāj Hopkins, noskaidrojām cēloni.
Jā, kungs?
Mana ābolmaize!
Bet es redzēju, ka dūmi nāca no tualetes.
Tāpēc zvanīju.
Tualetē uguns nebija.
Bet, kamēr visi bijāt šeit, kūka sadega.
Paldies, kungi. Visi ejiet mājās.
Viss ir noskaidrots.
Ģenerālmēģinājums beidzies.
Vai pareizi pateicu?
Jā, pareizi.
Neviens pat neatvainosies?
Iesim mājās.
75. ZIEMSVĒTKU UZVEDUMS EMANUELĀ
Sveika, sirsniņ.
Sveika.
Tev viss lieliski izdodas, mammu.
Paldies, mīļā.
Diemžēl neviens cits tā nedomā.
Droši vien.
Kaut kā likās, ka to paveikšu.
Ka šī būs labākā izrāde
par spīti Herdmaniem.
Varbūt viņus var aizstāt?
Diez vai tā būs pareizi.
Es arī neuzskatu, ka ir pareizi
tā runāt par Herdmaniem, kā to dara sievietes.
Neaizmirsti.
Stāsta patiesā jēga ir tā,
ka Jēzus piedzima gan mūsu,
gan Herdmanu labā.
Viņus atraidīdama,
es rīkotos pretēji.
Bet ja nu viņi visu sabojās?
Tā droši vien būs.
Es neesmu tik svarīga.
Tu visu izdarīji lieliski, mammu.
Paskatīsimies, kā veiksies rītvakar.
Kas tad nu, mīļā?
Mammu?
Es aizlūdzu un tagad tev piekrītu.
Lai Herdmani piedalās lugā.
Paldies, mīļā.
Bet es nevaru viņus sazvanīt.
Tālrunis atvienots?
Nedomāju vis.
Ceru, ka viņi nedzirdēja, ko par viņiem runāja.
Pagaidi. Imodžīna atteicās no lomas?
- Es nezinu. - Kā viņa tā varēja?
- Nedrīkst tev to nodarīt! - Viss būs labi, Beta.
Alise zina Marijas lomu. Viss būs labi.
Viss notiks tā, kā vienmēr.
Tā nedrīkst notikt!
Beta, uz kurieni?
Beta?
Kā tā varēja būt?
Sākumā luga bija iedomājama tikai
un vienīgi bez Herdmaniem.
Tagad - tikai un vienīgi ar viņiem.
Varbūt mana mamma nevadīja komitejas, uzņēmumus
un neiepirkās biznesa kostīmā,
tomēr viņa rīkojās godprātīgi, kad citi tā nedarīja.
Man arī bija jārīkojas.
Tātad jārunā ar Imodžīnu Herdmanu personīgi.
Sveika, Gledisa.
Man jārunā ar Imodžīnu.
Nu labi.
Ko tev vajag?
Cerēju, ka, mērojusi
tādu gabalu, zināšu, ko teikt.
Domas joņoja.
Taču, kad viņa atvēra durvis, spēju vien izdvest...
Čau.
Pagaidi!
- Kāpēc jūs vakar aizgājāt? - Bija auksti.
Visi centās noskaidrot, kas noticis.
Dumiķu bars, kas virina muti un kasa pēcpusi.
Vispirms vainoja mūs, tad sāka domāt.
Nē, piedega kūka.
Vienalga. Visi vainoja mani.
Viņi domā, ka tu smēķē cigārus. Tāpēc...
Nu protams.
Vai tu smēķēji cigāru?
Jā.
Smēķēt ir kaitīgi.
- Skaidrs. Čau. - Pagaidi!
- Vai tu piedalīsies lugā? - Nē.
- Ko? - Nepiedalīšos.
Bet tu gribēji būt citāda.
Kā filmā.
Viss mainās. Čau.
- Tev kaut kas nepatīk? - Jā, ļoti nepatīk!
Mana māte tevi aizstāvēja. Cīnījās par tevi.
Visa pilsēta viņu par to nicina.
Bet viņa tik un tā to darīja, jo rūpējas par jums.
Kāda tev daļa?
Tu vispār negribēji, lai piedalos lugā.
Tā nebija?
- Es mainīju domas. - Tiešām?
Mammai vajag, lai tu esi Marija.
Labi?
Jā, es viņai ieteicu tevi neņemt.
Viņa deva tev iespēju.
Pilsētā ieradīsies viesi,
un ir par vēlu mainīt lomas
un cerēt, ka tā būs tā pati garlaicīgā luga.
Es to nevaru!
Es nekad nebūšu tā meitene gleznā.
Mums lugā neder glezna.
Vajag dzīvu cilvēku.
- Alise to izdarīs. - Jā: "Alise izdarīs."
Visi mīl Mariju,
jo viņa ir maiga un skaista.
Bet es nekad nebūšu...
Tu domā, ka nevari būt jauka, jo esi tik stipra.
Sūrākais skuķis pasaulē, vai ne?
Bet, izstājoties no lugas, tu nebūsi ne jauka, ne stipra.
Turklāt Marija,
īstā Marija,
neprātoja, ko citi padomās.
Viņa darīja to, kas jādara, kaut baidījās.
Tu esi viņai līdzīga.
Lūdzu, atnāc.
Mammas dēļ.
Kaut vai lai visus nokaitinātu.
Nē. Es esmu Herdmana. Neesmu viņa.
Vismaz sveces izskatīsies nevainojami.
Nu ko...
Esam klāt.
Jums izdevās. Varat lepoties.
Vai ne, Beta?
Ne reizi neesam nospēlējuši visu lugu.
Nav ne jausmas, kā izdosies.
Ja Herdmani atnāks,
šis varētu būt pirmais iestudējums,
kurā Jāzeps un gudrie sakaujas,
Marija aizdedzina cigāru un notinas ar zīdaini.
- Neiebilstat? - Nē.
- Lai šķīst un jūk! - Paldies.
Viņš tā nedomā.
Tā saka teātrī.
Ārmstronga par to rakstīja savā bloknotā.
Paskat tik!
Par ciešu.
Labi izskaties. Dodies uz kulisēm.
Diez vai viņi atnāks.
Man vajag Alisi.
Skaidrs.
Alise?
Iespējams, tev būs jāspēlē Marija.
UZVEDUMA 75. GADADIENA
- Nu ko, sākam. - Jā.
Šērlija man trāpīja ar spārnu.
Nekas. Kad viņa griežas, pieliecies.
Labi.
Marija un Jāzeps ir gatavi.
Lieliski, Alise.
Paldies visiem, kas atnāca.
Jau 75 gadus
luga kalpojusi kā iespēja mums
sev atgādināt, kas tad ir Ziemsvētki.
Šogad
tā sanāca mazliet citāda nekā parasti.
Nekad agrāk tā nav tikusi mainīta.
Atklāti sakot,
šajā laikā ir mainījies tik daudz kas,
ka es īsti nezinu, ko sagaidīt no šī vakara.
Bet varbūt tas nemaz nav slikti.
Jo Marija un Jāzeps arī daudz ko nezināja.
Paldies, ka atnācāt.
Priecīgus Ziemsvētkus!
- Viss kārtībā? - Man nav ne jausmas.
Labi.
Ne šūpulī greznā
Viņš varēja migt
Uz siena bij silītē
Galviņu likt
Vien zvaigžņu pulks debesīs...
Ko viņa dara?
Mirdzēja zvīļš
Kas noticis?
Un vēstīja ļaudīm
Viņš Dieva Dēls mīļš
Un gaišums bij kūtī
Kur bērniņš šis dus
Pat lopiņiem pretī...
Kas viņai mugurā?
Kaut kas, ko atrada mājās.
Viņa teica, ja to darīs,
tad grib izskatīties kā īstā Marija.
Viņi izskatās pēc bēgļiem.
Jā.
Tiešām.
"Tanī laikā no ķeizara Augusta
nāca pavēle
uzrakstīt visus valsts iedzīvotājus,
un Jāzeps devās uz Bētlemi kopā ar Mariju, savu saderināto..."
Tu, mazā klusā Betlēme
Uz tevi vien domas slīd
Redz šonakt visa pasaule
Pār tevi gaisma spīd
Šai gaismā brīnišķīgā
Kas tumsa varu lauž...
Kāpēc tu atraugā lelli?
Tā es darīju Gledisai, kad viņa bija maza.
Sirds jaunu dienu jauž...
Neiedomājami!
Atraugā Jēzus bērniņu, it kā viņam būtu kolikas.
Tas noteikti nebija scenārijā.
Man patīk.
Tev šķiet, ka Jēzum nevajadzēja atraugāties?
Viņš...
"Un gani bija
ap to pašu vietu laukā.
Tie, nomodā būdami, sargāja naktī savus lopus."
Kad gani lopus sargāja
Pie uguns vienoti
Tā Kunga eņģel's nolaidās
Mirdzot apgarots
"Un tā Kunga eņģelis tiem parādījās."
Un tā Kunga eņģelis tiem parādījās.
Hei!
Jums ir piedzimis Bērns!
Ko jūs gaidāt? Ejiet apskatīt zīdaini!
Pasteidzieties!
Vīri nāk no austrumiem
Mantas nes uz kamieļiem
Skaistā saimē
Seko zvaigznei...
Es zināju, ka tā notiks.
Viņiem nav vīraka, ne mirru, ne zelta.
Viņi atnesa ko citu.
Tūlīt sapratu, no kurienes tas bija.
Viņiem laikam negaršo šķiņķis.
Garšo gan. Viņi to dievina.
Mans šķiņķis ir lugā.
"Kad Jēzus bija dzimis,
no austrumu zemes atnāca gudri vīri Viņu pielūgt
un dāvāja Viņam zeltu, vīraku un mirres."
Viņiem bija jāiet prom. Visu sabojās.
Tas ir loģiski,
ka gudrie vīri apsēdās atpūsties.
Viņi bija mērojuši tālu ceļu.
Tu gribēji, lai iedod šķiņķi un iet prom?
Viņi neatnesa šķiņķi!
Kas ir šis bērns, kas saldi dus
Pie mātes krūts tur kūtī?
Vai dzirdi dziedam...
Ja runājam par priekšnesuma sabojāšanu,
man likās,
ka Herdmani lugu bija uzlabojuši. Krietni.
Vienkārši darot to, kas ir dabiski.
Piemēram, atraugājot zīdaini.
Vai, atnesot šķiņķi, jo tā ir labāka dāvana
par smaržām vai eļļu.
Nonākot līdz "Klusajai naktij",
man parasti viss jau bija apriebies
un es nepacietīgi gaidīju beigas.
Taču šoreiz es jutos labāk.
Man gandrīz vai gribējās, lai Herdmani
lugu turpinātu
un es redzētu, ko vēl viņi izdomās.
Apjautu, ka nekad tā īsti nebiju sapratusi Dzimšanas stāstu.
Bet Imodžīna man palīdzēja to ieraudzīt pavisam skaidri.
Klusa nakts
Svēta nakts
Visi dus
Nomodā
Vēl ir Jāzeps un Marija...
Un tad tas notika.
Visi bija gaidījuši to,
ka Herdmani izdarīs kaut ko pilnīgi negaidītu.
Un tā arī notika.
Paskaties.
Viņa raud.
Marija raud.
Tobrīd
Imodžīna Herdmana pirmo reizi patiesi piedzīvoja
Ziemsvētku stāstu.
Un mēs to piedzīvojām ar viņu.
Dzimis par mums
Nu ko?
Tā bija vislabākā Ziemsvētku luga.
Paklanies.
Paklanies. Viņi tev aplaudē.
Paldies.
Visi bija vienisprātis, ka šis bija labākais
uzvedums, tikai nezināja, kāpēc.
Skaidrs bija viens.
Pateicoties mammai
un viņas izpratnei par Ziemsvētku stāstu,
Herdmani ieguva to, kas tiem bija vajadzīgs visvairāk:
kopienu.
Pretī sniedzot to, kas bija vajadzīgs mums.
Gadiem ilgi biju domājusi par Ziemsvētkiem
un Jēzus piedzimšanas noslēpumu, taču nebiju to sapratusi.
Tagad tas šķita saprotams.
Kad Imodžīna man vaicāja, par ko ir luga,
es viņai teicu, ka tā ir par Jēzu.
Bet tā bija tikai daļēja patiesība.
Tā bija par zīdaini,
par viņa nabadzīgajiem vecākiem,
kuri piedzīvoja lielas grūtības.
Bez naudas, pajumtes, ārsta
vai draugiem. Viņi nebija godājami.
Tomēr Dievs izvēlējās tieši viņus, lai mainītu visu pasauli.
Šķita, ka Imodžīnu
Ziemsvētku brīnums bija pārņēmis vienā mirklī.
Paldies, ka atnāci.
Tu mani piespiedi.
Es tā nedomāju.
Lūk, tavs šķiņķis. Lielisks rekvizīts.
Tas nebija rekvizīts, bet dāvana no zēniem.
Un...
man ir vēl kaut kas.
Gribēju tev to atdot.
Paldies.
Luga ir nospēlēta.
Jūs droši vien vairs šurp nenāksiet.
Bet varbūt tomēr atnāksiet jaunnedēļ?
Ja vien būs uzkodas.
Tā ir nevainojama.
Vai ne?
Ko tu teici?
Glezna.
Kā viņa to domāja?
Es nezinu.
Imodžīnai patika Marijas attēls.
Tas izstaroja šķīstumu.
It kā Marija būtu tikai un vienīgi
Ziemsvētku vakarā laidusi pasaulē Jēzu.
Imodžīna man reiz sacīja:
"Es neesmu viņa."
Taču man
Marija vienmēr asociēsies ar Imodžīnu Herdmanu.
Tāpēc mēs
pēc tik daudziem gadiem joprojām izmantojam šo sedziņu.
Emanuela
Aktieru atlase ikgadējai Ziemsvētku lugai
Nu ko,
tagad, kad zināt,
kāpēc šī luga mums ir tik nozīmīga,
vai kāds no jums gribētu pieteikties lomai?
Es redzu tik daudz roku!
Cik labi!
Ir daudz lomu, un neviena no tām nav sīka.
Vecāki, tagad vediet
bērnus uz altāra priekšu,
kur visu organizēsim.
Piešķirsim jums lomas
un noturēsim pirmo mēģinājumu.
Tagad dodieties.
Vai es drīkstu piemērīt?
Tie bija Gledisas spārni.
Viņa neļauj citiem tos aiztikt.
Bet lejā mēs tev piemeklēsim citus spārnus.
"Klau! Tev ir piedzimis Bērns!"
Beigas
Olijs Herdmans tagad ir veterinārārsts,
kurš specializējas kaķu pētniecībā.
Klods Herdmans strādā par skolotāju valsts skolā.
Skolēni neuzdrošinās viņu apsaukāt.
Līrojs Herdmans vairākas reizes pabija cietumā,
taču tagad viņam klājas labāk.
(Viens no sešiem Herdmaniem. Nav tik slikti)
Gledisa Herdmana ir stjuarte.
Pasažieri viņā uzmanīgi klausās.
Ralfs Herdmans ir mācītājs lielākajā Vidējo Rietumu baznīcā.
Viņš nesen lasīja sprediķi: "Kas notika ar Hērodu?"
Imodžīna Herdmana filmējās vairākās filmās,
tad pievērsās Ziemsvētku lugas iestudēšanai Ralfa baznīcā.
Pašlaik viņa ir piecu bērnu māte,
un nevienam nekad nav jājautā, kur viņa ir.
Subtitrus tulkoja: Gundega Gulbe