Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
„Herdmanai buvo
patys blogiausi vaikai pasaulio istorijoje.“
Jie meluodavo.
HeRDMANAS
Vogė.
Grįžk čia!
JAUNOJO EINŠTEINO CHEMIJA
Rūkė cigarus.
Net ir mergaitės.
Mušė mažus vaikus.
Net jei tie maži vaikai buvo didesni.
Be reikalo minėdavo Dievo vardą.
Dieve mano!
Iškeikdavo mokytojus.
Netgi padegė
Fredo Šūmakerio seną apšiurusią daržinę.
Jei atvirai, ji buvo baisi
ir vis tiek būtų sugriuvusi.
Mano tėvas sakė: „Jos padegimas –
vienintelis geras dalykas, kurį padarė Herdmanai,
bet jei jie būtų tą žinoję,
nebūtų to padarę.“
Jie buvo visokeriopai siaubingi,
buvo sunku patikėti, jog jie tikri.
Niekas nežinojo, kodėl jie buvo tokie.
Atrodė, kad jie tiesiog gimė pikti.
PIKTA KATĖ
Kalbant apie tai,
mes, vaikai, niekada nematėme jų tėvų.
Kai kurie manė, kad jie pasidavė ir pabėgo.
Mano teorija – jie buvo pirmieji tėvai, kuriuos pagrobė,
surišo ir apvogė jų pačių vaikai.
Ralfas,
Lirojus,
Klodas,
Olis,
Gledisė,
ir pati kiečiausia, Imodžina.
Jie skyrėsi tik dydžiu
ir mėlynėmis,
kurias gavo besimušdami.
Gerai, visi sėskitės.
Tikiuosi, esate pasiruošę pristatymui.
Pirmas pristatys...
Aš.
Gerai. Pirmas bus Olis Herdmanas.
Aš... Palauk.
Tai – mano katinas.
Spaikas.
Kas atsitiko?
Nematau.
Tai aš.
Minėjau, kad jie vagia?
Ko nori labiau?
Šio pakabuko?
Ar išsaugoti kaklą?
Pasirinkau kaklą.
Vengiau bėdų,
bet ji susidomėjo mano mėgstamiausiu pakabuku.
Imodžina buvo jų nenugalima lyderė.
Jos bijojo visi, kurie ją sutikdavo,
įskaitant suaugusiuosius.
Jai ypač nepatiko Alisa.
Labas, Blusa.
Tikriausiai todėl,
kad Alisa buvo Imodžinos priešingybė.
Iki pat jos...
Tavo rankos vėl kvepia muilu.
Bandai paslėpti blusas?
Viena kartą vasaros stovykloje turėjau utėlių.
Bet Imodžina niekada nepamiršta.
- Herdmanai yra... - Žinau.
Herdmanai yra
patys blogiausi vaikai pasaulio istorijoje.
Ką jie dabar iškrėtė?
Mama man padovanojo tą pakabuką.
Nieko.
Tą patį kaip visada.
Kažką padegė?
Išpylė muiliną vandenį mokyklos koridoriuje?
Pavogė pietus, o po to trenkė, nes neturėjai saldainių?
Kažką panašaus.
Paruošk namų darbus. Rytoj – svarbi diena.
- Pirksime kalėdinę eglutę. - Puiku, tėti.
Esu įsitikinusi, kad Herdmanai ir tai sugadins.
Nelabai linksma.
Dieve, tai – savanaudiška malda.
Žinau, nereikėtų taip melstis, bet...
ar gali kur nors išsiųsti Herdmanus, kol užaugsiu?
Kažkur, kur nebūtų daug žmonių.
Galbūt į salą, kurioje nėra žmonių.
Bet yra žiaurių, pavojingų žvėrių.
Padaryk taip arba iki koledžo paversk mane nematoma.
Tai viską sutvarkytų.
Ačiū, Dieve.
Atleisk už tokią baisią maldą.
Manėme, kad Herdmanai keliaus į pragarą
ir atsisės už grotų,
kol jie neturėjo reikalų su mano mama,
mūsų bažnyčia ir kalėdiniu vaidinimu.
Nusipjaukite savo eglutę
Tai – mano šeima.
Mano tėtis, Bobas, pilnu etatu dirba buhalteriu,
mama, Greisė, pilnu etatu dirba mama,
mano brolis, Čarlis, pilnu etatu dirba visažiniu.
Kasmet.
Gerai. Mieloji.
Gali padėti? Mieloji?
Normali šeimyna normaliame mieste.
O čia – mūsų miestas.
Čia nėra daug įdomybių.
Mūsų miestas žinomas tik dėl
kasmetinio bažnyčios kalėdinio vaidinimo.
Jis labai svarbus.
EMANUELIO KASMETINIS 75-ASIS KALĖDINIS VAIDINIMAS
Šiais metais dar svarbesnis dėl metinių.
Papasakosiu viską, ką reikia žinoti apie
Emanuelio kasmetinį.
KALĖDINIO VAIDINIMO EIGA
Tai – pats pirmasis,
tais metais įsikūrė bažnyčia ir miestas.
Pasak legendos, vaidinimas būdavo reikšmingas
ir visi nekantraudavo jį pamatyti.
Jie norėdavo prisiminti Kalėdų istorijos grožį.
Nežinau, ar vaidinimas dabar toks gražus.
Čia mes pernai.
Čia Alisa, su ja jau susipažinote,
trečius metus iš eilės vaidina Mariją.
O čia ponia Armstrong,
kuri jau nuo seno režisuoja vaidinimą,
stengiasi, kad niekas nesikeistų.
Mano nuomone, po 74-ojo tokio pačio vaidinimo,
jis panašus į nuvalkiotą kalėdinį atviruką.
Bet miestas norėjo,
kad niekas nesikeistų.
Kadangi tai 75-asis, į jį atkreipė dėmesį.
Atvyko žmonės iš kitų miestų.
Buvę vaidinimo aktoriai.
Apie jį net parašė laikraštyje.
Ponių organizacija stengėsi patobulinti kostiumus.
- Lygiai stovi? - Pakrypusi į kairę.
- O dabar? - Dar blogiau.
- Galiausiai... - Kas?
...norime jums priminti
apie kasmetinį Emanuelio miesto kalėdinį vaidinimą,
kuris šiais metais vyks per Kalėdas.
Dabar jį reklamuoja per TV?
Mažiau žmonių lanko ir aukoja bažnyčiai.
Miestui reikia lankytojų.
Manau, jie jaučiasi beviltiškai.
Pasakyk, kai bus gerai. Nesakyk, jei negerai.
Manysiu, kad yra negerai, pasakyk, kai bus gerai.
Lygiai stovi.
Gana karštos.
- Palaikyk. - Ką?
- Štai. - Jos...
Laikas jums papasakoti apie mano mamą.
Sunku apibūdinti tai, ką ji daro, vienu sakiniu.
Nesvarbu, ar ji kaip kasmet puošia namus Kalėdoms,
ar rūpinasi, kad dalyvautume vaidinime,
net jei nenorime dalyvauti,
ji stengėsi, kad šeima neišsimuštų iš vėžių.
Tam ji teikė pirmenybę savo gyvenime,
bet netrukus tai pasikeis.
- Atsargiai. - Kas vyksta?
- Ar Herdmanai padegė? - Kažkas Armstrongų namuose.
O, ne.
Ponia Vendelkin, Alisos mama,
miesto supermamyčių lyderė,
dėl kurios vieno žvilgsnio...
Štai šito.
...mama pasijausdavo menka.
- Susikišk marškinius. - Jie po paltu.
Viskas bus gerai.
Helena, ar tau skauda?
- Taip. Siaubingai. - Užjaučiu. Kas atsitiko?
Parkritau. Nesvarbu kaip.
Susilaužė abi kojas.
- Abi? - Taip, abi.
Paskambinkite ponui Armstrongui gamykloje.
Išjunkite viryklę,
nes namas supleškės.
Informuokite Ponių organizaciją, kad neateisiu.
Raskite pamainą labdaros mugei.
- Daug reikalų. - Puotos komitetui.
- Gražinimo komitetui. - Žinoma.
Ir dėl Kalėdų vaidinimo.
Reikia ko nors, kas sugebės įvykdyti mano planą.
- Rebeka? - Taip.
Galėtum tuo užsiimti. Ypač dėl Alisos.
Negaliu.
Esu užsiėmusi darbe ir kituose komitetuose.
Bet nesijaudink, Helena. Ką nors surasime.
Galėčiau aš pabandyti.
Viskas gerai, Greise.
Šiais metais vaidinimas ypač svarbus.
Atnešk sausainių. Tai sugebėsi.
Atsiprašau, „sugebėsiu“?
„Sugebėsiu“ atnešti sausainių?
Pernai tie, kuriuos nupirkai iš parduotuvės, buvo labai skanūs.
Bus puiku.
Ką nors rasime, Helena.
Dar kai kas apie mano mamą, ji mėgo gyventi paprastai.
Bet jei viena iš teisiančių miesto mamų jai mesdavo iššūkį,
ji išbandydavo bet ką.
Net...
- Ponia Armstrong? - Ką padarei?
Pasisiūlei režisuoti kalėdinį vaidinimą?
Jai reikėjo pagalbos.
Ponia Vendelkin būtų radusi...
Jai nereikia daryti visko,
o tos ponios turi žinoti, kad galiu susitvarkyti...
Armstrong mums skambins 10 kartų per dieną.
Tu jai nedavei mūsų telefono numerio?
Pažadėjai, kad neduosi.
Nieko nepamenu po to, kai ponia Vendelkin liepė atnešti sausainių.
Turėsiu dalyvauti.
Žiūrėti, kaip Čarlis, apsivilkęs mano chalatą, vėl vaidins piemenį.
O, ne. Ar kas nors mirė?
Dar blogiau, sūnau.
Tavo mama vadovaus kalėdiniam vaidinimui.
Lažinuosi, kad jums tai juokinga,
bet kalėdinis vaidinimas yra tradicija,
jis yra svarbus ir aš sugebėsiu jam vadovauti.
Net pažadėjau poniai Armstrong,
kad tai bus pats geriausias kalėdinis vaidinimas.
Įdomu, kas čia.
Nieko gero.
Šiais metais vaidinimas turėjo būti puikus,
nors vertinau, kad ji pasisiūlė,
mama nėra nieko panašaus dariusi,
ji nežinojo, koks tai bus iššūkis.
Negalėjau jai leisti susimauti priešais visą miestą.
- Bet... - Tau pavyks, mama.
Dieve, padaryk vaidinimą puikiu,
kad niekas neapkaltintų mamos.
Kodėl tiek laiko jums pasakojau
apie Herdmanus
ir apie mūsų miesto nuvalkiotą kalėdinį vaidinimą?
Kaip jie gali būti susiję?
Pamatysite.
- Labas rytas. - Labas rytas.
Kaip žinote, kartą per mėnesį paprašome sekmadieninės mokyklos mokinių
pirmoms 15 mišių minutėms paruošti
ką nors ypatingo.
Padainuoti dainą, suvaidinti parabolę ar deklamuoti Biblijos eilutes.
Prieš jiems čia ateinant,
tikriausiai teko girdėti
apie ponios Armstrong nelaimingą atsitikimą.
Ji sveiksta.
Bet norėčiau padėkoti Greisei,
kad pasisiūlė režisuoti kalėdinį vaidinimą.
Esame labai dėkingi, ypač dėl to, kad šiemet vaidinimas
sulaukė ypatingo dėmesio.
Taigi, sėkmės. Jokio spaudimo.
Gerai, šį mėnesį
ponia Varen paprašė vaikų
pasidalinti, kas labiausiai patinka bažnyčioje.
Ponia Varen.
Sakyk, mieloji.
Ten. Taip, garsiai kalbėk.
Man labiausiai sekmadieninėje mokykloje
patinka jausmas, kurį jaučiu ten.
Bekė
Gerai, Mine, tavo eilė. Pirmyn. Kalbėk garsiai.
Man patinka giedoti giesmes ir myliu Jėzų.
Kaip miela.
Čarli, o tau?
Man labiausiai bažnyčioje patinka,
kad čia nėra Herdmanų.
HeRdmanai ČaRlis
Kitą kartą Čarlis papasakos apie kitus mėgstamus dalykus.
Smagaus sekmadienio.
Kas? Mėgstu ir kitus dalykus,
bet liepė papasakoti apie mėgstamiausią.
Man labiausiai patinka, kad nėra Herdmanų.
Tai nelabai krikščioniška nuomonė.
Tai tiesa. O tu liepi visada sakyti tiesą.
Kai tėtis taip liepia, nereiškia,
kad dėl to turi negražiai elgtis.
- Šauniai pasakiau. - Ištraukei tai...
Tiesa ta, kad tris dienas iš eilės
Lirojus Herdmanas pavogė desertą iš Čarlio pietų dėžutės.
Pirma diena
Atiduok, Čarli!
Kodėl iš Čarlio? Matyt, šį mėnesį buvo jo eilė.
Antra diena
Trečia diena
Trečią apgulties dieną Čarlis pasidavė.
Gerai, imk. Man nerūpi.
Bažnyčioje gaunu tiek užkandžių, kiek noriu.
Kokių užkandžių?
Šokoladinio torto, šokoladinių batonėlių, sausainių, limonado, ledų,
spurgų, spragėsių ir zefyrų kamuoliukų.
Taigi, imk. Bažnyčia duoda visko, ko man reikia.
Gaila, kad tu to nepatirsi.
Tu ištirptum, jei pasirodytum bažnyčioje.
Čarlio melas visiškai nepavyko.
MAISTO BANKAS AUKOS
Tą dieną rinkome aukas maisto bankui.
Labas rytas. Ačiū, kad atėjote.
Sveiki.
Malonu jus matyti. Ačiū, kad atėjote.
Ar tikrai atėjome ten, kur reikia?
Jie čia.
O, vargeli.
Susitvarkysime.
Tiesiog šypsokis.
- Kur dalina tortą? - Tortą?
Štai ten.
Gera idėja, Lirojau. Galėsime čia prasisukti.
Atėjote į sekmadieninę mokyklą?
Dar daugiau pamokų? Žinojau, kad bus kabliukas.
Nagi, eime iš čia.
Ne. Čia nepanašu į įprastą mokyklą.
Sužinosite apie Jėzų ir dainuosite dainas apie jį.
- Jūsų tėvai čia? - Mama dirba.
Mums sakė, kad bus deserto.
Dalins nemokamai visiems, kurie nori.
Jei norite pasilikti, galėčiau jums ką nors paruošti
po mišių.
Parodysiu, kur sekmadieninė mokykla.
Oi, vargeli.
Jėzus mane myli, tai aš žinau
Nes Biblijoje taip rašo
Beta, tu nieko prieš, kad jie sėdės prie tavęs?
Puiku. Ateikite.
DIEVAS SU MUMIS
Na, dar neištirpome.
Taigi, jie pasiliko.
Jėzus mane myli...
Jie negiedojo himnų.
Nes Biblijoje...
Tėve mūsų, kuris esi...
Ir nekalbėjo poterių.
Kūdikėlis Jėzus...
Jie tobulino savo piešimo įgūdžius.
MOZĖ
JĖZAUS PINIGAI
Ir šiek tiek užsidirbo.
Gerai, vaikai.
Netrukus pradėsime
kalėdinio vaidinimo repeticijas.
Liepkite tėvams kitą savaitę
su jumis pasilikti po mišių, kad sužinotų visą informaciją.
Tikiuosi, tave vėl išrinks į chorą.
- Tavo balsas, jis toks. - Vargeli, Alisa.
Nebandysiu vaidinti Marijos dėl to, kad mama statys vaidinimą.
Norime, kad visi dalyvautumėte.
Kas tas vaidinimas?
- Spektaklis. - Spektaklis?
Žinai, kaip filmas.
- Tik priešais auditoriją. - Filmas?
Herdmanai dažnai lankydavosi kine.
„TOLIMA ŠALIS“ „RUDOLFAS SUGRĮŽTA“
Ateik čia, tu mažas...
Jie niekada nemokėdavo.
Ei! Liaukitės!
Ei. Liaukitės.
Nesimuškite. Ei!
Užteks! Vyruti. Ei!
„Tolima šalis“ NETRUKUS
Visi ateina jį žiūrėti.
Jis apie Jėzų.
DIEVAS SU MUMIS
Viskas čia apie jį.
Po to pamaniau, kad jai nerūpi vaidinimas.
EMANUELIO MOKYKLA NUO 1902 M.
Bet aš klydau.
Stovykloje jie turi greitą valtį. Daug greitesnę už automobilį.
Aš plaukiojau tik kanoja.
Kartais nardome nuo tokio plausto.
Moku nerti kaip gulbė.
- Skamba smagiai. - Tada tave suėda meška.
AIKŠTELĖS TAISYKLĖS BŪKITE ATSARGŪS!
Blusa, Drovuole, ar jūs pasiruošusios?
Šiemet dalyvausiu vaidinime.
- Ką? - Blusa išgirdo.
Dalyvausiu spektaklyje.
Ką? Negali dalyvauti vaidinime.
Vaidinsiu kūdikėlio Jėzaus mamą.
Esi per purvina vaidinti Mariją, Imodžina Herdman.
Visi tai žino.
Alisa!
- Kas ta Marija? - Kūdikėlio Jėzaus mama.
Visi tai žino, išskyrus tave.
Aš ją vaidinu karnavale,
tu to negali pakeisti.
Mieloji, pasakysi jiems, kad nenori vaidinti.
Nori, kad aš ją vaidinčiau.
Kodėl turėčiau?
Nes jei taip nesakysi, tada kitą pavasarį,
kai išsprogs gluosniai,
taip įkišiu į tavo gražią ausytę gluosnio šaką,
kad nebegalėsi jos ištraukti.
Ji ten įsišaknys ir augs, ir augs.
Visą likusį gyvenimą
tau iš galvos augs gluosnio krūmas.
Galite netikėti, bet ji yra taip padariusi.
- Pasitrauk! - Gerai. Truputį pakentėk.
Ką?
Ko spoksai?
Kodėl nori dalyvauti karnavale?
Ne tavo reikalas.
EMANUELIO MOKYKLA
PONIOS ARMSTRONG UŽRAŠAI
Maži vaikai buvo pavargę,
dideli vaikai buvo alkani,
mamos norėjo grįžti namo ir ruošti vakarienę,
tėčiai norėjo grįžti namo
ir per TV žiūrėti varžybas,
o Herdmanai tyliai sėdėjo ir laukė, kol mano mama pradės.
O aš meldžiau stebuklo, kad Imodžina neprasižiotų
ir Herdmanai nieko nepadegtų,
nesugadintų repeticijos
ir neužtrauktų mums gėdos.
Na gerai, tai jau trys stebuklai.
Sveiki visi.
Ilgai neužtruksime.
Gerai, palaukite.
Šią savaitę sulaukiau daug skambučių su pastabomis.
Gerai.
Pirma, kaip ponia Armstrong visada sako:
„Menkų vaidmenų nėra, yra tik menki aktoriai.“
Ką tai reiškia?
Tiesą sakant, nežinau.
Kadangi daug repeticijų nebus,
turėsite atvykti į visas.
- O jei susirgsime? - Nesusirgsite.
Jūs, mažieji,
jūs būsite angeliukai.
„Vyresnieji bus piemenys,
svečiai užeigoje ir choristai.
Mums reikės Marijos ir Juozapo,
trijų išminčių ir Viešpaties angelo.
Vaidmenys nėra sunkūs, bet jie yra svarbūs.
Šie vaikai būtinai turi atvykti į visas repeticijas.“
O jei jie susirgs?
- Jie taip pat nesusirgs. - O jei susirgs?
Niekas nesusirgs, Deividai.
„Visada pradedame nuo Marijos.
Turime atidžiai parinkti Mariją,
nes ji yra Jėzaus motina.
Ji turi būti miela, laiminga mergaitė...“
Gerai, pakaks.
Žinau, kad norinčių vaidinti Mariją yra daug,
bet mums tereikia vienos.
Imodžina, turi klausimą?
Ne. Noriu būti Marija.
O Ralfas nori būti Juozu.
Tai buvo lyg detektyvinis filmas,
kur miela močiutė banke ištraukia pistoletą
ir pasako: „Atiduokite pinigus“, negali tuo patikėti.
Mano mama negalėjo patikėti.
Turime visiems suteikti progą.
Ar dar kas nors nori vaidinti Juozapą?
Elmeri? Tu įprastai vaidini Juozapą.
Elmeriui nepatiko vaidinti Juozapą.
Bet jo tėvas buvo kunigas,
priversdavo vaidinti.
Niekas daugiau niekada nepasisiūlydavo.
Kokia staigmena. Gal dar kažkas nori?
Gerai.
Ralfas bus mūsų Juozapas.
Kas dar nori vaidinti Mariją?
Alisa, nenori vaidinti?
Ne.
Kas nors?
Mama pakliuvo į bėdą. Didelę bėdą.
Tėvai, karnavalas, bažnyčia, visas miestas,
jei karnavalas žlugs, jie kaltins mamą.
Ar aš pasisiūlysiu padėti?
Tai, ką padarysiu,
nulems vaidinimo likimą iki pat šios dienos.
Gerai.
Imodžina bus mūsų Marija.
Toliau turime parinkti tris išminčius.
Juos vaidins Lirojus, Klodas ir Olis.
Turime visiems suteikti progą, Imodžina.
Visi jau pasinaudojo savo proga.
Jie turėjo daug progų.
- O Viešpaties angelas? - Gledisė.
Aš!
Robi!
Mišele.
Kelk ranką.
Na, tai viskas aišku.
Reikia piemenų.
Čarli, tu vaidinsi.
Deividai ir Robi?
Prisiminiau, mes vyksime į Filadelfiją.
- Nevyksime! - Tikriausiai susirgsiu.
Parašysiu, kad abu galbūt vaidinsite.
Mama, Gledisė Herdman per stipriai trankosi.
Gledisė niekam netrenks.
Iš kur tai ištraukei?
Viešpaties angelas aplanko piemenis lauke
ir pasako jiems, kad gimė Jėzus.
O tada jiems trenkia.
Daugiau nė žodžio.
Piemenys nepasitrauks ir nesusirgs.
Ir nevyks į Filadelfiją.
Man buvo labai gaila mamos. Iš dalies aš buvau dėl to kalta.
Ji tik penkias minutes pavadavo ponią Armstrong,
o Herdmanai jau užgrobė visą vaidinimą.
Bijojau, kad vaidinimas vėl bus toks pats,
bet dabar padaryčiau bet ką, kad jis vėl būtų nuobodus.
Naujienos apie tai pasklido greičiau
nei Herdmanų padegtos žolės gaisras.
Vaikai papasakojo tėvams, šie paskambino kaimynams,
kaimynai – savo giminaičiams.
Kaip galėjai leisti, kad tai nutiktų?
Kaip galėjai...
Kas nors turi popierinį maišelį?
Nesąžininga, kad šeima, net nesilankanti bažnyčioje,
staiga užgrobė karnavalą.
Taip neteisinga.
Visi sutinkame, kad tai buvo gryna parodija.
Nes Herdmanai pasisiūlė dalyvauti karnavale?
Ji turi omenyje, kad parenkant aktorius
nebuvo elgiamasi objektyviai.
Su visa derama pagarba, tas procesas
buvo kuo objektyviausias, ponia Armstrong.
O dėl to objektyvumo,
maldavau jūsų vaikų, kad jie dalyvautų.
Mus paralyžiavo nuo šoko.
Bet tu kalbėjai.
Kartais atsigaudavau.
Atleiskite, bet labai jaudinamės
dėl vaidinimo,
kuriame vaikai turi tiesiog stovėti
toje pačioje vietoje, kaip ir kasmet.
Mes į tai rimtai žiūrime.
Aš taip pat, ponia Slokam, dėl to pasisiūliau padėti.
Sprendžiant pagal tai, kam atidavei Marijos vaidmenį, tau tai nerūpi.
Rebeka,
ar gali būti, kad tu, kaip Alisos mama,
esi asmeniškai suinteresuota?
Vaidinimas – šventas.
Palaukite.
Vaidinimas yra šventas?
- Žinoma. - Jo esmė – bendruomenė.
- Ir labdara. - Ir motina Marija.
- Ir tradicija. - Ką siūlote?
Neleisti Herdmanams vaidinti
ir lankytis bažnyčioje?
Taip.
Negaliu jų išvaryti.
Jos teisios. Galbūt su Herdmanais tai bus katastrofa.
Štai tokį vaidinimą norėčiau pažiūrėti.
Motina Marija rūko cigarą,
o piemenys vienas kitą talžo lazdomis.
Lažinamės, jie padegs prakartėlę.
Kodėl sakei, kad bažnyčioje jiems duos valgyti, kvaiša?
Nemaniau, kad jie įžengs į bažnyčią!
Stebiuosi, kad jie nesupleškėjo.
Atleisk, kad nepasisiūliau.
Ar sugadinau vaidinimą?
Dieve mano, ne! Mieloji...
Beta, pasakysiu tau, ką pasakiau toms pasipūtusioms
viską kontroliuojančioms ponioms,
nors Helena Armstrong stebisi, kad kasryt išaušta saulė,
nors ji jos neprižiūri,
ji nėra vienintelė, kuri gali vadovauti kalėdiniam vaidinimui.
Pamokysiu jas, jei jos mano, kad nesugebėsiu to.
Taip ir pasakei?
Na, gal ne viską.
- O ką nors sakei? - Nesvarbu.
Buvo pirmosios repeticijos vakaras.
Proga mamai įrodyti, kad ji tai sugebės.
Buvau pasiruošusi jai kaip galiu padėti.
Bet pirma vaikus išvarė į lauką,
kol tėvai kartu meldėsi.
Svarbu buvo ne pasimelsti, jie tiesiog norėjo,
kad išsižaistumėme ir vėliau gražiai elgtumėmės.
Bet tada...
Dabar.
Liaukitės.
Ei, vaikai. Tuoj galės jus priimti.
Sėkmės repeticijoje.
Pirma repeticija būdavo ne ką smagesnė
už ilgą kelionę mokykliniu autobusu.
Buvo daug žmonių ir triukšmo.
Bet po to, ką mums teko išgyventi, niekas netarė nė žodžio,
tik tyliai laukėme,
kokią dar šunybę iškrės Herdmanai.
Todėl jie neturėjo ateiti.
Ar kunigas Hopkinsas neminėjo Jėzaus žodžių:
„Leiskite mažutėliams eiti pas mane“?
Jėzus nebūtų kvietęs Herdmanų.
- Gerai. - Mama?
Gal reikia pagalbos?
Šiandien ignoruosime viską, išskyrus kraują.
Netrukus pradėsiu. Atsisėsk prie Imodžinos.
Mama!
Gal pasimokys iš tavęs patylėti.
Gerai, visi patylėkite.
Gerai.
Sveiki visi. Džiaugiuosi jus visus matydama.
Didžiausias kada nors garsiai bažnyčioje pasakytas melas.
Pirma, lengvoji dalis.
Suskirstykime visus į angelus,
piemenis ir užeigos svečius.
Kas buvo piemenys? Iš kur jie atsirado?
- Kas ta užeiga? - Tai lyg viešbutis,
kur žmonės gali pernakvoti.
Kokie žmonės? Jėzus?
Rimtai? Jėzus dar net negimė!
Marija ir Juozapas ten nuėjo.
- Kodėl? - Kas pirma įvyko?
- Pradėkite nuo pradžių. - Nuo pačios pradžios?
Tai visus išgąsdino, nes pradžia
būtų „Pradžios knyga“,
kur parašyta: „Pradžioje“.
Jei pradėsime nuo to, sėdėsime amžinai.
Pradėkime nuo Kalėdų istorijos pradžios.
Girdėjome ją milijoną kartų.
Būtų gerai vėl ją pasiklausyti.
Tai primins jums, kokia yra Kalėdų esmė.
„Taip pat ir Juozapas ėjo iš Galilėjos
miesto Nazareto į Judėją,
į Dovydo miestą, vadinamą Betliejumi,
nes jis buvo kilęs iš Dovydo namų ir giminės,
Jis turėjo susirašyti su savo sužadėtine Marija,
kuri laukėsi.“
- Ko laukė? - Ji buvo nėščia, kvaily.
Ralfai, pakaks.
Negražu sakyti, kad Marija buvo nėščia.
Mano mamai tai nepatiktų.
Tai buvo tiesa.
Poniai Vendelkin nepatiko,
kad katės vaikavosi, paukščiai ritosi,
ji neleisdavo Alisai žaisti su tais, kurie turėjo du triušius.
Ar užsičiaupsi?
Noriu pasiklausyti.
Negalėjau patikėti.
Herdmanai niekada ramiai nesiklausydavo
ir nekreipdavo į nieką dėmesio,
nei į mokytojus, nei į tėvus ar policiją.
Bet kažkodėl juos sužavėjo
Kalėdų istorija.
Marija ir Juozapas turėjo apsistoti tvarte,
nes užeigoje jiems nebuvo vietos.
Dieve mano! Nebuvo net Jėzui?
Mes taip nenaudojame Dievo vardo, Imodžina.
Kas tos ėdžios? Ar tai kūdikio lova?
Kam tvarte lova?
Tai ir svarbiausia, Lirojau.
Jie neturėjo lovos tvarte.
Pasinaudojo tuo, kas buvo.
Ką jūs darytumėte, jei turėtumėte naujagimį,
bet neturėtumėte jam lovytės?
Gledisė miega komodoje.
Na štai.
Marija paguldė Jėzų
į akmeninį lovį, skirtą gyvuliams šerti.
O kas buvo susukti drabužiai?
Minėjote, ji suvyniojo jį į susuktus drabužius.
Vystyklus.
Jie suvyniodavo kūdikius į didelį medžiagos gabalą,
kad negalėtų pajudėti.
Jie jį surišo ir įkišo į dėžę?
O kur buvo vaikų apsauga?
„Jiems pasirodė Viešpaties angelas,
ir juos nutvieskė Viešpaties šlovės šviesa.“
Šazam!
Šazam?
Iš juodos nakties,
pasiruošęs atkeršyti, pasirodo Galingasis Marvas!
Tai ilgiausias jos pasakytas sakinys.
Tai – komiksas.
Tada taip.
Manau, Viešpaties angelas
yra panašus į komiksų didvyrį.
„Kai Jėzus gimė Judėjos mieste Betliejuje
karaliaus Erodo dienomis,
į Jeruzalę atkeliavo išminčiai iš Rytų šalies.“
Tai tu, Lirojau. Klodai, Oli, klausykitės.
Kodėl jie išmintingi? Ar jie buvo mokytojai?
Ne, idiote, jie buvo lyg prezidentai.
Nesimuškime.
Bet panašiai. Jie buvo karaliai.
Na, pats laikas.
Gal kažkas pagaliau lieps užeigos šeimininkui
įleisti kūdikį iš tvarto.
„Jie įėjo į namus ir,
pamatę vaikelį
su jo motina Marija,
parpuolė ant žemės ir jam nusilenkė.
Paskui jie atidarė savo dėžutes
ir davė jam dovanų: aukso, smilkalų ir miros.“
Palaukite. Kas tai?
Aliejai ir kvepalai.
Aliejus? Koks skrudžas karalius dovanoja aliejų?
Geresnių dovanų gauni gaisrinėje.
Tai padarė karalius Erodas.
Jis liepė išminčiams surasti kūdikėlį Jėzų.
Ar jis atsiuntė tas prastas dovanas?
Dar blogiau.
Jis planavo nužudyti kūdikėlį Jėzų.
- Dieve mano! - Imodžina.
Kas vaidins Erodą?
Karnavale Erodo nėra.
- Ką? - Ką?
- Nagi! - Ne!
Turite parodyti, kaip jį sumuša.
Čarlis vaidins jį.
- Nenoriu vaidinti Erodo. - Ne!
Primušime užeigos šeimininką.
- Gledise, pasinaudok angelo galiomis. - Ne. Nemanau...
Gerai. Pakaks!
Gerai.
Prašau, nusiraminkite.
- Galbūt Jėzus gali nužudyti Erodą. - Šazam!
Emanuelis
- Gražus paveikslas, ar ne? - Tikriausiai.
Marija, ji buvo kieta.
Kieta?
Taip, ji daug ką išgyveno,
įveikė didelius iššūkius, kad pagimdytų kūdikį.
Ji neatrodo kieta.
Atrodo miela ir graži.
Taip. Tame paveiksle.
Kodėl virš paveikslo užrašytas mūsų miesto pavadinimas?
- Žinai, ką reiškia Emanuelis? - Ne.
Reiškia „Dievas su mumis“.
Tai buvo kūdikėlis Jėzus.
O tu...
Veikėja, kurią pasisiūlei vaidinti,
padėjo tai įgyvendinti.
Puiku.
Tikriausiai.
Žodžiu...
Klausyk...
Jūs visi uždavėte gerus klausimus.
Pradėjau galvoti, kad galbūt
jums labiau patiktų stebėti vaidinimą,
o ne jame dalyvauti.
Galėtumėte viską suprasti,
pamatyti visas detales.
Supranti?
Ne. Aš vaidinsiu.
Mano veikėjas turėtų padegti tą užeigą.
Taip. Galbūt spektaklyje
galėsi išvyti užeigos šeimininką į kitą šalį.
Imodžina...
Reikia, kad jie gražiai elgtųsi.
Padėk man
ir po vaidinimo gausite desertų.
Ką manai?
Jau tai girdėjau.
Imodžina, eime!
Turiu eiti.
- Kas jums nutiko? - Herdmanai.
Jie vėl bandė mane nugalabyti.
Toks tas pramogų verslas.
Nežinau, ką daryti.
Nematau mėlynių. Tai – pergalė.
Net nerepetavome. Ji pasakojo Kalėdų istoriją.
Herdmanai nėra jos girdėję.
Įsivaizduok, kad nieko nežinai, o kažkas tau papasakoja.
Mane labiau glumintų Kalėdų Senelis.
Ką tu manytum?
Visa ta istorija – apie košmarišką svetingumą.
Atvyksta nėščia moteris,
o jai tegali pasiūlyti apsistoti tvarte.
Būtent taip sakė Herdmanai.
Nepagalvojau apie tai. Tai apgailėtina.
Vis pasakoja apie šiltą tvartą
su gyvūnėliais ir saldžiai kvepiančiu šienu.
Mano pusbroliai augo fermoje.
Tas kvapelis tikrai nėra saldus.
Turiu pripažinti.
Kažkur giliai pas tuos vaikus slypi geri instinktai.
Jie norėjo sudeginti Erodą, mama.
Sakiau: „Kažkur giliai“.
Išrinko teisingą blogiuką. Tai kažkas, tiesa?
Kas nutiko Erodui? Net nežinau.
Kas dabar skambintų...
- Ponia Armstrong. - Ponia Armstrong.
Penktas kartas šią valandą.
Vendelkin pasakė jai, kad dar neišvarei Herdmanų.
Nori sužinoti, kodėl taip užtrukai.
Mieloji, tai man primena, kad tu užsiėmusi.
Dieve...
Jaučiu,
kad tai bus tikra katastrofa.
Nemiegi, vaikeli?
Kaip tau sekasi?
Mama tikrai negali pakeisti Herdmanų?
Tam jau per vėlu.
Aš dėl to kalta, nes nepakėliau rankos.
Išmintingesnis už mane vyras yra pasakęs:
„Prie gyvenimo nepridėsi valandų
dėl ko nors jaudindamasi.“
Įskaitant vaidinimą.
Jis nepažinojo Herdmanų.
Iš tikrųjų,
jis juos pažįsta geriau nei kiti.
Gal nori ryte nuveikti ką nors kartu?
Pavyzdžiui?
Tai bus lyg užduotis.
Būtų gerai, jei važiuotum kartu. Jei važiuotų visi.
Noriu, kad kai ką pamatytum.
Gerai.
Išsimiegok.
- Linksmų Kalėdų. - Linksmų Kalėdų.
Evanai. Laikai?
Taip.
- Ačiū, Bobai. - Ačiū. Linksmų Kalėdų.
- Kam tai? - Daug žinosi, greitai pasensi.
Nežinojau, kad esi slaptas Senelis.
Tai nėra paslaptis.
Bažnyčios Labdaros komitetas
jau dešimtmečius tai daro.
Tai geras būdas išlįsti iš komforto zonos ir padėti.
Be to, manau, susidomėsite viena iš mano stotelių.
Čia gyvena jūsų klasiokai.
Tikrai? Tai – viena iš tavo stotelių?
Nesakei, kad aplankai Herdmanus.
Iki šiol tai nebuvo svarbu.
- Beta, nori eiti? - Nemanau, kad tai gera mintis.
Gerai.
Bet turime atminti, kad Kalėdos skirtos visiems.
- Atvežė kumpį! - Noriu kumpio!
- Kumpio diena! - Duok man kumpio! Duok!
Kumpio diena!
Ei!
Kumpį valgysime per Kalėdas,
jei kuris iš jūsų prieš tai jį palies,
išrasiu jums naują kankinimo būdą!
- Jūsų mama namuose? - Grįžta tik naktį.
- Užjaučiu. - Viskas gerai. Moku gaminti.
Tikiu, kad moki.
Pasakykite jai, kad užsukau.
Atvežiau didžiausią kumpį.
Linksmų Kalėdų.
Duok! Pirmąjį kąsnį!
Duok man! Pasitrauk, Imodžina!
Pasitrauk, Ralfai!
Pasitrauk!
Tėvų namuose nėra.
Hopkinsas sakė, kad jie dažnai nežino, kur jų mama.
Girdėjau, kad kai Gledisei sukako dveji,
ponas Herdmanas įsėdo į traukinį ir nebegrįžo.
- Niekas negalėtų jo peikti. - Beta, pakaks.
Negaliu patikėti, kad klausiau tų moterų.
Ką galvoji?
Galvoju,
kad ponia Armstrong, ponia Vendelkin
ir visi kiti gali atsiknisti.
Jie pakėlė rankas,
o kiti ne.
Štai ir viskas.
Ką?
Kaip pasiskolinti knygą?
Reikia kortelės.
- Ar turi? - Taip.
Duok ją man.
Viskas ne taip veikia.
Tuoj prieisiu.
VISĄ LAIKĄ BŪKITE TYLŪS
Oi.
Čia pinigų nėra, jei to norite.
Čia biblioteka, ar ne? Kur yra knygų?
Mums reikia knygos apie Jėzų.
Ir jo mamą.
- Ir išminčius. - Ir kvailą Erodą.
Ją skaito bažnyčioje.
Turite omenyje Bibliją?
Sveiki, ponia Grabner.
Imodžina ir jos broliai nori gauti korteles.
Aš irgi noriu!
Jos sesuo taip pat.
Beta!
- Maniau... - Nusiraminkite, ponia.
Norime kai ką pasižiūrėti.
Imodžina su Ralfu vaidins Mariją ir Juozapą.
Žinau. Nusipirkau bilietus.
Kai dar nežinojau.
Jie negrąžina pinigų už bilietus.
Norite bibliotekos kortelių?
Jūs?
Norite pasiskolinti Biblijas?
Na, jau viską mačiau. Herdmanai bibliotekoje.
Štai Kalėdų istorija.
Kur paveikslėliai?
Iliustruota BIBLIJA BIBLIJOS ISTORIJOS
Kai kurie žodžiai yra keisti, bet tai nuostabu.
- Ralfai, surask knyga apie Erodą. - Kaip?
Parodysiu tau katalogą.
Nieko nepirk!
Tai ne toks katalogas.
Betos mama buvo teisi. Marija gana kieta.
Herdmanai skaitė knygą po knygos,
kol gavo atsakymus į visus savo klausimus.
Tiek kartų ieškojau kortelių kataloge,
kad ant mano pirštų liko randai.
- Paveiksliukai. - Daugelyje knygų yra paveiksliukų.
Turėjau daug namų darbų užduočių,
dėl kurių ėjau į biblioteką,
bet nemanau, kad kas nors mane taip sudomino,
kaip Imodžina domėjosi Kalėdų istorija.
Girdėjote?
Piemenys užsiiminėjo savo reikalais, o tada būm!
Taip, supratau. Bet mes esam išminčiai.
Ateiname su dėže pilna šlamšto. Kodėl mums liepi tai daryti?
Oli, koks tavo mėgstamas filmas su banginiu?
„Matau žemę“!
Manai, kapitonas iš „Matau žemę“
tiesiog mokėjo pastatyti plaustą?
- Ne. - Būtent.
Jis turėjo apie tai paskaityti.
Maniau, kad darome tai dėl torto.
Darome tai ir dėl torto.
Bet tai panašu į progą suvaidinti filme.
Filmuose, kuriuos žiūrime, aktorė...
Visi aktoriai gali pabūti kitais žmonėmis.
Gali pasikeisti ir gyventi kitaip.
Gali pamiršti savo apgailėtinus gyvenimus
ir tapti kuo nors kitu.
Štai kokią progą gavome.
Taip.
Galėsiu būti karaliumi.
Taip. Per Kūčias.
Gledisė nemokės būti angelu.
Mokėsiu!
Galėsi bent pabandyti.
Puiku. O aš būsiu kažkoks vargšas, kuris vedė tave.
Jis pakankamai svarbus, juk apie jį parašė.
O aš galėsiu būti miela, graži...
O tada gausime daug maisto.
Be to, dabar turiu knygų licenciją!
Užspringai?
Turiu eiti namo.
Niekas neprašė, kad pasiliktum.
Klodui patinka jo licencija.
Tai buvo panašiausias dalykas į padėką.
Atsiprašau, kad vėluoju.
Gerai, susiskirstykime į grupes.
Angelai, jūs...
Gerai. O kiti...
Ačiū, kad atėjote laiku.
Taip, Klodai?
- Ar galime pakarti Erodą? - Ne, Klodai.
Niekas vaidinimo metu nemirs.
Šį vakarą mūsų laukia daug darbo,
- tai pradėkime. - Atsiprašau.
Kodėl jie dar čia?
Nes vaidina spektaklyje, Rebeka.
Jie pasiliks.
Tikrai?
Ką turėčiau pasakyti
poniai Armstrong, poniai Slokam ir kitoms mamoms?
Gali joms pasakyti,
kad tai bus pats geriausias Kalėdų vaidinimas.
Pastatysiu jį su Herdmanais.
Visi į vietas.
ROMOS KAREIVIAI
Ar angelas neturėtų kažką pasakyti?
Ei!
Taip, jie tebebuvo Herdmanai
ir kai kurie
to nesiruošė pamiršti.
Eikite.
Pasitraukite nuo kūdikio!
Imodžina, išminčiai atvyko jį pagerbti,
o ne sužeisti, po šimts.
O jei negrįžtume namo kitu keliu?
O jei pasakysime karaliui, kur kūdikis?
- Senasis Erodas jį nužudytų. - Nenužudytų!
Vėliau tai apmąsčiau
ir nusprendžiau, kad jei karalius Erodas
norėtų nužudyti Jėzų, dailidės sūnų,
ir žinotų, kur jis yra – nužudytų.
Lirojus privertė visus susimąstyti.
- Liaukitės! - Jėzaus nebebūtų.
Truputį nusiraminkime.
Atsistokite. Negirdžiu jūsų, kai visi kalba vienu metu.
Alisa nemanė, kad reikėtų apmąstyti
Herdmanų minčių.
Ar galime priversti ją nusišypsoti?
Ne, ji nesišypso.
Bet kiti bent stengėsi...
netikėtais būdais.
Gerai. Į vietas!
Kas atsakingas už scenarijaus perrašymą?
Girdėjau, kad filmų scenarijus perrašo.
Gerai, Dieve.
Dabar darosi dar baisiau.
Kaip nors padėk mamai
ir išgelbėk vaidinimą.
Viskas.
Amen.
Paskutinė repeticija
vyko prieš suneštinę vakarienę.
Bažnyčioje buvo pilna vaikų, tėvų
ir Puotos komiteto narių.
O tai reiškia, kad ponia Slokam galėjo pašnipinėti
ir rasti kai ką, kam nepritarė.
EMANUELIO
METINIO KALĖDINIO VAIDINIMO 75-OSIOS METINĖS
Labas, ponia Slokam.
Labas!
Atleisk dėl to.
Kadangi šiuo metų laiku reikia tiek daug padaryti,
Puotos komitetas atvyko šį vakarą,
kad paruoštų maistą.
Tikiuosi, netrukdysime.
Netrukdysite.
Neisime į virtuvę. Jūs mūsų net nepastebėsite.
Mama klydo.
Prieš pasibaigiant vakarui visi mus pastebėjo.
Gerai, visi. Repetuosime su kostiumais.
Kas žino, ką tai reiškia?
- Kostiumai. - Persirenginėsime.
Taip, kai kurie iš jūsų.
Neturiu kostiumo.
Užsivilk tėčio chalatą, aš taip darau.
Mano tėtis neturi chalato.
Ką dėvi namuose?
Apatinius.
Gerai.
Viskas gerai. Kadangi šiemet yra metinės,
Ponių organizacija parūpino kostiumus.
Gali būti miela.
Labas, Imodžina.
Ar neturėtum apsivilkti kostiumą?
Apsivilksiu.
Vaidinsiu Mariją.
Nebūčiau atspėjus.
Tu nepanaši į jokią mano matytą Mariją.
Turiu eiti ruošti suneštinę vakarienę.
Ji skirta 500 žmonių.
Dėl jo mano akys švyti.
Kostiumai nėra repeticijos su kostiumais
esmė.
Svarbiausia – nesustojant suvaidinti visą spektaklį.
- Supratote? - Taip.
- Gerai.
Sėdėsiu viršuje tarp žiūrovų.
Pirmyn!
Taip.
Šypsokitės.
Laikykitės už turėklo.
Gerai.
Po šimts. Dėmesio, laikas pradėti!
Imodžina. Kas negerai? Kodėl neapsivilkai kostiumo?
Kur kūdikis?
Kūdikio nėra. Naudosime lėlę.
Taip, žinau.
Dėl manęs negalėjote gauti kūdikio.
- Ne. - Tai buvo tiesa.
Iš pradžių mums siūlė daug kūdikių.
Nuo Judžino Sloperio, daug žadančio varianto,
iki Jaunėlio Kotlio, kuriam beveik ketveri.
Tėvas sakė, kad jis gali susitraukti.
Girdėjau, kad reikia kūdikio. Galiu padėti.
Tikrai? Puiku. Ką radai?
Prie parduotuvės visada yra vežimėlių su kūdikiais.
Tiesiog vieną paimsiu.
Imodžina, tikiuosi, juokauji.
Negali pasiimti svetimo žmogaus kūdikio.
Abejojau, kad Imodžina tai žinojo.
Ji visa kita pasiimdavo.
Kai tėvai sužinojo apie Herdmanus,
nebesiūlė savo kūdikių.
- Turėjome vilties. - Alio?
Bernisė Tūl prižiūrėjo mažą mergaitę.
Ne, nesvarbu, kad ji kinė!
- Ačiū, Bernise! - Taip!
Bet tada ją įsivaikino
ir Bernisė sakė, kad negražu prašyti pasiskolinti vaiką.
- Štai ir viskas. - Kur ji?
Manau, Beta atnešė iš automobilio.
Paklauskime jos.
Imodžinos broliai paslėpė lėlę,
nes nemanė, kad ji panaši į Jėzų,
kad ir ką tai reikštų.
Bet po bergždžios paieškos, turėjome pradėti.
- Prakartėlėje - Mažajame Betliejuje...
- Be lovelės... - Kaip mes...
Stop.
Galine eile, pirma dainuojama „Prakartėlėje“.
Radau kūdikį.
Pagaliau. Bet ne jūsų dėka.
Neliesk jo! Tai – kūdikėlis Jėzus.
Imodžina, neturėtum nieko sakyti.
Tada išminčiai turėtų tyliai išeiti!
Tai svarbu. Pamenate, ką sakiau?
Mūsų vaidinime niekas nekalba,
išskyrus Viešpaties angelą
ir dainuojantį chorą.
Marija, Juozapas ir kiti
sukuria gražų paveikslėlį, į kurį galime žiūrėti,
kol mąstome apie Kalėdas ir ką jos reiškia.
Ką jos reiškia?
Baigiu pamiršti.
Gerai, pradėkime nuo...
Spektaklio metu negali segėti auskarų.
Marija nenešiojo auskarų.
- Turiu juos segėti. - Kodėl?
Prasidūriau ausis ir nenoriu, kad jos užgytų.
- Jos neužgis per 90 minučių. - Norėčiau jų neišsiverti.
- Gydytojas taip liepė? - Koks gydytojas?
- Kas įvėrė tau auskarus? - Gledisė.
Gerai.
Vaidinimui rasime mažesnius.
Pradėkime nuo pradžių. Gerai...
Turėčiau pasakyt, kokį vardą jam daviau.
Ne. Prisimink, Marija nedavė jam vardo.
Sakiau. Aš jam daviau vardą!
Ne! Juozapas irgi nedavė jam vardo.
Dievas atsiuntė Angelą, kuris Marijai pasakė jo vardą.
Būčiau jį pavadinusi Bilu.
Palaukite, Gledisė pasakė Marijai kūdikio vardą?
Ne, Gledisė yra angelas,
kuris ateina pas piemenis ir sako:
„Jums gimė vaikas.“
Man! Ne jiems. Man.
Tai man gimė vaikas.
Tai reiškia, kad Jėzus skirtas visam pasauliui.
Mums visiems gimė vaikas, net vargšams,
kaip jūsų vaidinamiems piemenims.
Kodėl neleido Marijai duoti vardo kūdikiui?
Ką angelas padarė, atėjo ir pasakė:
„Pavadink jį Jėzumi“?
- Taip. - Ne.
Angelas pasakė:
„Jo vardas bus Nuostabusis, Patarėjas,
Galingasis Dievas, Amžinasis Tėvas, Taikos Kunigaikštis.“
Dieve mano! Jis nepabaigs pirmos klasės,
jei jam reikės taip pasirašyti.
Labai atsiprašau.
Ėjau pro šalį ir sugalvojau žvilgtelėti.
Einu patikrinti obuolių tortą.
Liepiau taip nenaudoti Viešpaties vardo.
Kaip gali būti Marija, jei visus įžeidinėji?
Manau, reikia padaryti pertrauką.
Susitikime po 5 minučių
ir pradėkime iš naujo.
Sakiau, kad bus katastrofa.
Jei reikia, bet kada galiu ją pakeisti ir vaidinti Mariją.
Turėsiu tai omenyje, Alisa.
Imodžina, ar galiu...
Einu į tualetą
ir nusivilksiu šį kvailą kostiumą.
Štai ji. Ko nors reikia?
Viskas... blogai.
Viskas baigia sugriūti.
Nemanau, kad buvo ką sugriauti.
Negalime leisti Alisai vaidinti Marijos?
Negalime leisti Herdmanams
visko sugadinti ar užtraukti tau gėdą.
Manau, Imodžina tiesiog jaudinasi.
Tereikia pabaigti repeticiją.
Mes tai sugebėsime.
Ugnis!
Kas dabar?
Kodėl?
Iš tualeto kyla tamsūs dūmai!
Gerai. Susikibkite už rankų.
Paimkite šalia stovinčio ranką...
Beta, išvesk juos.
Pasiimkite paltus.
Alisa? Alisa!
Beta, mažute...
Eime. Nagi.
Viskas gerai, mieloji?
Užuodžiau dūmus, kai įėjau.
Užuodei dūmus tualete?
Eik su tėčiu.
- Žinome, kas atsitiko? - Tai Herdmanų darbas.
Eime, angeliukai.
- Imodžina, viskas gerai? - Taip.
Pasitraukite. Dar vienas Herdmanų sukeltas gaisras.
- Man baisu. - Žinau, mieloji.
Herdmanai? Bažnyčioje?
Taip. Visi.
Viešpatie, pasigailėk mūsų.
Kokia katastrofa. Gyva bėda.
Beta, eik ir surask Herdmanus, gerai?
- Gerai. - Atvesk juos.
Imodžina?
Matei Imodžiną Herdman tualete?
Ji ten buvo.
Visi žino, kad tie vaikai rūko.
Aišku, kas nutiko.
Mama, nerandu Herdmanų.
Jie ką tik buvo čia, ar ne?
Visur ieškojau, jie dingo.
Tada Dijana pamatė ten stovinčia Imodžiną.
Visur pilna dūmų.
Ji rūko. Tai ji sukėlė gaisrą.
Tai – paskutinis lašas.
Neskubėkime daryti išvadų, Rebeka.
Argi nebūtų smagu?
Dėl to kalta jos Marija!
Ir dar dėl kitų dalykų, Tėve.
Norėtumėt sužinoti?
- Kas dabar bus, mama? - Tiesą sakant, nežinau.
Jie atšauks vaidinimą?
Galbūt pabandys.
Greisė sakė, kad Viešpaties angelas yra lyg komiksų didvyris.
Ar tai susiję su Herdmanais?
Girdėjau, kad jie nuolat kalba apie apatinius.
Repeticijų metu jie apie tai nekalbėjo.
Pasakė kitas vaikas.
Alisa minėjo, kad jie kalbėjo apie Jėzaus žmogžudystę.
Tai minima Biblijoje.
Jie neturėtų čia būti.
- Ne. - Sutinku.
Nėra dūmų be ugnies.
- Tikrąja to žodžio prasme. - Prašyčiau.
Tai tu čia dedi pastangas, o ne jie.
Jei pažadėsi, kad viskas bus gerai, pasitikėsiu tavimi.
Atsiprašau, bet negaliu to pažadėti.
Kunige Hopkinsai, radome gaisro priežastį.
Taip?
Mano obuolių tortas!
Bet mačiau, kaip dūmai kilo iš tualeto.
Dėl to paskambinau.
Tualete gaisro nebuvo.
Bet kol visi buvo čia, tortas sudegė.
Ačiū, džentelmenai. Eikite namo.
Viskas baigta. Supratote?
Repeticija su kostiumais baigta.
Teisingai? „Užbaigėme“?
Taip, teisingai.
Niekas net neatsiprašys?
Eime namo.
EMANUELIO METINIS 75-ASIS KALĖDINIS VAIDINIMAS
Labas, mieloji.
Labas.
Manau, tau puikiai sekasi, mama.
Ačiū, mieloji.
Bet nemanau, kad kiti taip mano.
Tikriausiai ne.
Maniau, kad kažkaip sugebėsiu.
Kad tai bus pats geriausias vaidinimas,
net su Herdmanais.
Ar per vėlu juos pakeisti?
Būtų negražu taip padaryti.
Taip pat manau, kad tos moterys
labai negražiai kalbėjo apie Herdmanus.
Nepamiršk.
Visa istorijos esmė yra tai,
kad Jėzus gimė ne tik dėl mūsų,
bet ir dėl Herdmanų.
Jei juos išvarysime,
nusigręšime nuo istorijos esmės.
O jei jie užtrauks tau gėdą?
Tikriausiai užtrauks.
Bet aš čia nesu svarbiausia.
Tau puikiai sekasi, mama.
Pirma pažiūrėkime, kaip seksis rytoj vakare.
Kas atsitiko?
Mama?
Pasimeldžiau dėl to ir sutinku su tavimi.
Turi leisti Herdmanams vaidinti.
Ačiū, mieloji.
Bet negaliu prisiskambinti Herdmanams.
Galbūt telefonas atjungtas?
Nemanau.
Tikiuosi, jie negirdėjo, ką apie juos sakė kiti.
Palauk. Ar Imodžina nebevaidins?
- Nežinau. - Kaip ji galėjo pasitraukti?
- Ji negali taip pasielgti! - Viskas bus gerai.
Alisa moka vaidinti Mariją. Viskas bus gerai.
Bent jau vaidinimas bus toks, kaip visada.
Jis negali būti toks, kaip visada!
Beta, kur eini?
Beta?
Paaiškinkite tai man.
Prieš tai vaidinimas galėjo pasisekti
tik be Herdmanų.
Dabar jis gali pasisekti tik su jais.
Gal mano mama neturėjo verslo, nevadovavo komitetui
ir eidama apsipirkti nepasipuošdavo,
bet vienintelė pasielgė teisingai.
Dabar aš turėjau pasielgti teisingai.
O tai reiškia, kad turėjau viena stoti į akistatą su Imodžina Herdman.
Labas, Gledise.
Man reikia pasikalbėti su Imodžina.
Gerai.
Ko tu nori?
Tiek ilgai važiavau,
regis, turėjau sugalvoti, ką pasakyti.
Mintys vijo viena kitą.
Bet kai ji atidarė duris, tesugebėjau ištarti...
Labas.
Palauk!
- Kodėl vakar išėjai? - Buvo šalta.
Jie bandė išsiaiškinti, kas atsitiko.
Idiotai, stovintys ir krapštantys nosis.
Nusprendė, kad mes kalti, tada pradėjo ieškoti.
Ne, sudegė tortas.
Nesvarbu. Jie apkaltino mane.
Jie mano, kad rūkai cigarus. Dėl to pamanė...
Aišku, kad taip pamanė.
Ar rūkei cigarą?
Taip.
Na, turėtum mesti rūkyti.
- Aišku. Iki. - Palauk!
- Vaidinsi spektaklyje? - Ne.
- Ką? - Nevaidinsiu.
Maniau, norėjai pabūti kuo nors kitu.
Kaip filme.
Viskas pasikeitė. Iki.
- Gali liautis? - Negaliu!
Mano mama užstojo jus. Stengėsi dėl jūsų.
Visas miestas dėl to jos nekenčia.
Bet ji vis tiek tai darė. Nes jūs rūpite jai.
O koks tau skirtumas?
Tu nenorėjai, kad vaidinčiau.
Tiesa?
- Viskas pasikeitė. - Tikrai?
Mano mamai reikia, kad vaidintum Mariją.
Supranti?
Taip, prašiau, kad ji neleistų tau vaidinti.
Ji suteikė tau šansą.
Atvyksta daug žmonių,
per vėlu pakeisti aktorius ir tikėtis,
kad vaidinimas bus toks pat, kaip visada...
Negaliu vaidinti!
Niekad nebūsiu ta mergina paveiksle.
Bet ant scenos reikia ne paveikslo.
O tikro žmogaus.
- Alisa suvaidins. - Taip. „Alisa suvaidins“.
Marija visiems patinka,
nes ji miela ir graži.
Aš niekad nebūsiu...
Manai, kad negali būti miela, nes esi labai stipri.
Kiečiausia mergaitė pasaulyje, tiesa?
Bet jei pasitrauksi, nebūsi nei miela, nei stipri.
Be to, Marijai,
tikrajai Marijai,
nerūpėjo, ką apie ją galvojo kiti,
ji darė tai, kas sunku, nors ir buvo baisu.
Tiesą sakant, tu esi tokia.
Prašau, ateik.
Dėl mano mamos?
Net jei tik dėl to, kad supykdytum kitus?
Atsiprašau. Aš esu Herdman. Nesu panaši į ją.
Bent žvakės atrodys tobulai.
Na...
atvykome.
Sulaukei šios dienos. Didžiuokis tuo.
Tiesa, Beta?
Nepavyko nė karto suvaidinti viso spektaklio.
Nežinau, kas šį vakarą atsitiks.
Jei Herdmanai ateis,
tai bus pirmasis vaidinimas,
kuriame Juozapas susimuš su išminčiais,
o Marija užsidegs cigarą ir pabėgs su kūdikiu.
- Galit palaikyti? - Gerai.
- Išverskite juos iš koto. - Ačiū.
Jis nekalbėjo rimtai.
Taip sako teatre.
Ponia Armstrong tai parašė savo užrašuose.
Nieko sau.
Per stipriai.
Puikiai atrodai. Eik į užkulisius.
Nemanau, kad jie ateis.
Manau, reikia Alisos.
Supratau.
Alisa?
Tau galbūt reikės suvaidinti Mariją.
75-OSIOS METINĖS
- Gerai, prasideda. - Taip.
Širlės sparnas man įbedė.
Viskas gerai. Pasilenk, kai ji suksis.
Gerai.
Marija su Juozapu apsirengę ir pasiruošę.
Puiku, Alisa.
Ačiū, kad atvykote.
75 metus
vaidinimas mums primena
Kalėdų esmę.
Šiais metais
jis bus truputį kitoks, nei planavome.
Pripažinsiu, tai pirmas kartas, nes jis niekada nesikeičia.
Tiesą sakant,
daug išgyvenome, kad tai sukurtume,
taigi tiksliai nežinau, kas įvyks šį vakarą.
Bet gal tai nėra blogai.
Nes Marija su Juozapu irgi nežinojo.
Ačiū, kad atvykote.
Ir linksmų Kalėdų.
- Tau viskas gerai? - Nežinau.
Gerai.
Prakartėlėje
Be lovelės
Mažasis Viešpats Jėzus
Atsigulė jis
Žvaigždės giedrame danguje...
Ką ji daro?
Žvelgė, kur jis gulėjo...
Kas negerai?
Mažasis Viešpats Jėzus
Miegojo ant šieno
Pažadino kūdikėlį
Galvijų mykimas
Bet mažasis Viešpats Jėzus...
Ką ji vilki?
Atsinešė iš namų.
Sakė, kad jei vaidins,
ji atrodys kaip tikroji Marija.
Jie atrodo kaip pabėgėliai.
Taip.
Tikrai taip.
„Cezario Augusto laikais
išėjo įsakymas
surašyti visus gyventojus,
taigi Juozapas išvyko į Betliejų su Marija, savo žmona...“
Mažajame Betliejuje
Kaip jis ramiai miega
Virš tavęs giliai miegančio
Šviečia tyli žvaigždė
Bet tamsiose gatvėse sušvito
Amžinoji šviesa...
Kodėl muši lėlei per nugarą?
Taip padėdavau Gledisei atsirūgti, kai buvo maža.
Susitiks šiąnakt...
Siaubas!
Padeda atsirūgti, lyg kūdikėliui Jėzui raižytų pilvą.
Tai nebuvo įrašyta į programą.
Man tai patinka.
Manai, kad kūdikėlis Jėzus neraugėdavo?
Jis...
„Tame regione,
lauke stovėjo piemenys,
kurie naktį saugojo savo bandas.“
Kol piemenys naktį saugojo savo bandas
Atsisėdę ant žemės
Nusileido Viešpaties angelas
Juos apšvietė šlovės šviesa
„Ir jiems pasirodė Viešpaties angelas.“
Ir jiems pasirodė Viešpaties angelas.
Ei!
Jums gimė vaikas!
Ko laukiate? Eikite pas kūdikėlį!
Paskubėkite!
Mes esame trys Rytų karaliai
Atnešėme dovanų iš tolimų kraštų
Laukų ir šaltinių
Pelkių ir kalnų...
Žinojau, kad taip bus.
Jie neturi smilkalų, miros ar aukso.
Jie atnešė kai ką kitą,
iš karto supratau, iš kur tai gavo.
Jiems tikriausiai net nepatinka kumpis.
Patinka. Jiems jis labai patinka.
Mano kumpis spektaklyje.
„Kai Jėzus gimė,
atkeliavo išminčiai iš Rytų šalies, kurie jam nusilenkė
ir davė jam dovanų: aukso, smilkalų ir miros.“
Jie turėjo išeiti. Jie viską sugadins.
Bet logiška,
kad išminčiai nusprendė pailsėti.
Jie iš toli atkeliavo.
Tikiesi, kad atiduos kumpį ir išeis?
Jie neatnešė kumpio!
Koks vaikas čia guli
Ant Marijos kelių ir miega?
Kurį angelai...
Maniau, kad Herdmanai nieko nesugadino,
o priešingai,
jų dėka vaidinimas buvo daug geresnis.
Jie elgėsi natūraliai.
Pavyzdžiui, padėjo kūdikiui atsirūgti.
Arba manė, jog kumpis – geresnė dovana
už kvepalus arba aliejų.
Įprastai, kai pradėdavome dainuoti „Tyli naktis“,
vaidinimas man jau atsibosdavo,
norėdavau, kad jis pasibaigtų.
Bet šį kartą taip nesijaučiau.
Net norėjau, kad vaidinimas tęstųsi
ir jam vadovautų Herdmanai,
kad pamatyčiau, ką dar jie padarys.
Supratau, kad nesu mačiusi tikros Prakartėlės.
Bet Imodžinos dėka pamačiau ją kaip niekada aiškiai.
Tyli naktis
Šventa naktis
Visur ramu
Visur šviesu
Tas vaikelis – dangaus dovana...
Tada tai įvyko.
Visi laukė, kad Herdmanai
iškrėstų ką nors netikėto.
Taip ir įvyko...
Žiūrėk.
Ji verkia.
Marija verkia.
Tą akimirką...
Imodžina Herdman pirmą kartą patyrė
tikrąją Kalėdų istoriją.
Mes taip pat.
Savo šventu gimimu
Na...
tai buvo pats geriausias kalėdinis vaidinimas.
Nusilenk.
Nusilenk. Jie tau ploja.
Ačiū.
Visi sutiko, kad jis buvo pats geriausias,
bet niekas tiksliai nežinojo, kodėl.
Aš žinojau viena,
mano mamos ir to,
kaip ji suprato Kalėdų istoriją, dėka
Herdmanai pagaliau gavo tai, ko jiems labiausiai reikėjo.
Bendruomenę.
Bet jie mums taip pat kai ką suteikė.
Daug metų mąsčiau apie Kalėdų stebuklą
ir Jėzaus gimimo paslaptį, bet jos nesupratau.
Bet dabar viskas buvo aišku.
Kai Imodžina paklausė, apie ką bus vaidinimas,
pasakiau, kad apie Jėzų.
Bet tai tik viena istorijos dalis.
Ji apie naujagimį
ir apie jo vargšus tėvus,
kurie turėjo daug bėdų.
Neturėjo pinigų, kur apsistoti, nebuvo gydytojo,
nieko nepažinojo, niekas jų negerbė.
Bet Dievas pasirinko juos, kad jie padėtų pakeisti pasaulį.
Atrodė, lyg Imodžiną
labai paveikė Kalėdos.
Ačiū, kad sugrįžai.
Privertei sugrįžti.
Nemanau.
Štai jūsų kumpis. Puikus rekvizitas.
Tai – ne rekvizitas, o berniukų dovana.
Ir...
Turiu dar kai ką.
Manau, kad pats laikas jį grąžinti.
Ačiū.
Dabar, kai vaidinimas baigėsi,
tikriausiai nebeplanuojate čia grįžti.
Bet gal ateikite kitą savaitę?
Ateisime, jei bus užkandžių.
Jis visiškai tikslus.
Tiesa?
Kas?
Paveikslas.
Ką ji turėjo omenyje?
Nežinau.
Manau, Imodžinai patiko paveiksle pavaizduotos Marijos idėja.
Visiškai tyra.
Lyg ji nebūtų padariusi nieko daugiau,
tik susilaukusi Jėzaus per Kūčias.
Imodžina man yra sakiusi:
„Aš į ją nepanaši.“
Bet man
Marija visada bus panaši į Imodžiną Herdman.
Todėl
iki šiol naudojame šią antklodę.
Emanuelio
metinio kalėdinio vaidinimo atranka
Taigi,
dabar žinote,
kodėl vaidinimas mums svarbus,
gal kas nors nori jame suvaidinti?
Oho, kiek daug rankyčių!
Laimei,
yra daug vaidmenų ir nėra menkų vaidmenų.
Tėvai, jei galite,
nuveskite visus į šventovę,
visais pasirūpinsime.
Paskirsime vaidmenis
ir atliksime pirmąją repeticiją.
Gerai, eikite.
Galiu užsidėti?
Tai buvo Gledisės sparnai.
Ji neleidžia kitiems jų užsidėti.
Bet jei nulipsi žemyn, surasime tau naujus sparnelius.
„Ei. Jums gimė vaikas.“
Pabaiga
Olis Herdmanas tapo veterinaru,
jis specializuojasi kačių tyrimų srityje.
Klodas Herdmanas tapo valstybinės mokyklos mokytoju.
Jo mokiniai nedrįsta jo keikti.
Lirojus Herdmanas kelis kartus sėdėjo kalėjime,
bet dabar jam geriau sekasi.
(Tiesą sakant, 1 iš 6 Herdmanų nėra blogai)
Gledisė Herdman tapo stiuardese.
Keleiviai visada jos klauso.
Ralfas Herdmanas tapo didžiausios bažnyčios Vidurio Vakaruose kunigu.
Jo naujausias pamokslas vadinasi: „O Erodas?“
Imodžina Herdman vaidino keliuose filmuose,
o vėliau pradėjo režisuoti kalėdinį vaidinimą Ralfo bažnyčioje.
Ji turi penkis vaikus
ir nė vienas iš jų neturi spėlioti, kada ji grįš namo.
Subtitrus išvertė Beatričė Lapytė