Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
„Herdmanovci boli úplne
najhoršie deti v histórii sveta.“
Klamali.
Kradli.
Vráť sa!
MALÝ EINSTEIN CHÉMIA
Fajčili cigary.
Aj dievčatá.
Bili malé deti.
Aj keď boli tie deti väčšie ako ony.
Hej!
Brali Božie meno nadarmo.
Božemôj!
Nadávali učiteľom.
Dokonca podpálili
rozbitú kôlňu Freda Shoemakera.
Úprimne,
bola škaredá a aj tak mala spadnúť.
Môj otec povedal: „To, že ju zapálili,
bolo to jediné dobré, čo Herdmanovci urobili,
a keby vedeli, že je to dobré,
vôbec by to neurobili.“
Boli takí strašní,
že sa dalo len ťažko uveriť, že sú skutoční.
Nikto nevedel, prečo sú takí.
Zdá sa, že sa takí zlí narodili.
POZOR NA MAČKU
Keď je reč o narodení,
my deti sme nikdy nevideli ich rodičov.
Niektorí si mysleli, že to vzdali a utiekli.
Podľa mňa boli prvými rodičmi, ktorých uniesli,
zviazali a okradli ich vlastné deti.
Ralph,
Leroy,
Claude,
Ollie,
Gladys,
a tá najdrsnejšia z nich, Imogene.
Boli rovnakí, mali len rôznu výšku
a rôzne modriny
na miestach, kde sa vzájomne bili.
Dobre, deti, posadajte si.
Snáď ste pripravení na hru Ukáž a povedz.
Prvým prezentátorom bude...
Ja.
Dobre. Ollie Herdman ide prvý.
Som... Počkať.
To je moja mačka.
Ukáž sa.
Čo je to za humbuk?
Nič nevidím.
To som ja.
Hej!
Už som hovorila, že kradli?
Čo si vyberieš?
Tento náhrdelník?
Alebo tvoj krk?
Vybrala som si krk.
Vyhýbala som sa problémom,
ale zrejme ju zaujal môj obľúbený medailón.
Imogene bola ich nespochybniteľnou vodkyňou.
Každému, kto jej stál v ceste, naháňala strach,
a to aj dospelým.
Obzvlášť nemala rada Alice.
Čau, blcha.
Asi preto, že Alice
bola presným opakom Imogene.
Až k jej...
Ruky ti zase voňajú po mydle.
Skrývaš blchy?
Boli to vši a iba raz v letnom tábore.
Ale Imogene nikdy nezabúda.
- Herdmanovci sú proste... - Ja viem.
Herdmanovci sú úplne
najhoršie deti v dejinách sveta.
Čo urobili teraz, drahá?
Moja mama mi dala ten medailón.
Nič.
To, čo zvyčajne.
Podpálili niečo?
Vyliali mydlovú vodu na školskú chodbu?
Ukradli ti obed a potom ťa udreli, že nemáš cukríky?
Niečo také.
Urob si domáce úlohy. Zajtra je veľký deň.
- Ideme po vianočný stromček. - Super, oci.
Herdmanovci určite nájdu spôsob, ako ho zničiť.
Nie je veľmi veselá.
Bože, toto je sebecká modlitba.
Viem, že by som si to nemala želať, ale...
môžeš poslať Herdmanovcov preč, kým nevyrastiem?
Niekam, kde nie je veľa ľudí.
Možno na ostrov so žiadnymi ľuďmi.
A so zlými, nebezpečnými tvormi.
Buď to, alebo ma urob neviditeľnou až do vysokej školy.
To by to vyriešilo.
Ďakujem, Bože.
Prepáč za túto hroznú modlitbu.
Mysleli sme, že Herdmanovci pôjdu do pekla
cez štátnu väznicu,
kým sa nezaplietli s mojou mamou,
naším kostolom a vianočným divadlom.
Odrež si sám
To je moja rodina.
Môj otec Bob, účtovník na plný úväzok,
moja mama Grace, mama na plný úväzok,
môj brat Charlie, mudrlant na plný úväzok.
Každý rok.
Dobre. Zlato.
Potrebujem pomoc. Srdiečko?
Normálna rodina v normálnom meste.
A toto je naše mesto.
Nie je tu toho veľa.
Jediné, čím sa naše mesto preslávilo,
bolo každoročné vianočné divadlo v kostole.
Bola to veľká vec.
KAŽDOROČNÝ 75. ROČNÍK VIANOČNÉHO DIVADLA
Tento rok ešte väčšia kvôli výročiu.
Poviem vám všetko, čo potrebujete vedieť
o každoročnom divadle.
ČASOVÁ OS VIANOČNÉHO DIVADLA
Toto je úplne prvé
v roku, keď sa otvoril kostol a mesto.
Podľa legendy toto divadlo kedysi niečo znamenalo
a všetci v meste sa naň tešili.
Chceli si pripomenúť krásu Vianoc.
Nie som si istá, či divadlo už bolo také krásne.
Toto sme my minulý rok.
To je Alice, tú ste už videli,
keď už tretí rok hrala Máriu.
A to je pani Armstrongová,
ktorá vedie toto divadlo odjakživa
a stará sa o to, aby sa nikdy nič nemenilo.
Podľa mňa to malo po 74. ročníku rovnakého divadla
hĺbku a potešenie ako recyklovaná vianočná pohľadnica.
Ale mesto si želalo,
aby zostalo rovnaké.
Keďže išlo o 75. ročník, vzbudzovalo to viac pozornosti.
Mali prísť ľudia z iných miest.
Bývalí herci.
Bolo to aj v novinách.
Dámska pomoc pomáhala upravovať kostýmy, aby boli krajšie.
- Je to rovno? - Nakláňa sa doľava.
- A teraz? - Horšie.
- Konečne... - Čo?
...je čas pripomenúť vám
každoročné vianočné divadlo mestečka Emmanuel,
ktoré tento rok pripadne na Štedrý deň.
Robia reklamu v televízii?
Návštevnosť a dary v kostole klesajú.
Mesto potrebuje návštevníkov.
Asi sú zúfalí.
Povedz, keď bude rovno. Nie keď bude krivo.
Ja to budem zameriavať a ty mi povedz, keď bude rovno.
Je rovno.
Sú horúce.
- Vydrž. - Čo?
- Tak. - Majú...
Je čas povedať vám niečo o mojej mame.
Je ťažké zhrnúť to, čo robí, do jednej vety.
Či už išlo o každoročnú vianočnú výzdobu,
alebo o to, aby sme sa zapojili do divadla,
aj keď sme nechceli,
udržiavala našu rodinu pokope.
To bola jej hlavná náplň života,
ale to sa malo zmeniť... práve teraz.
- Opatrne. - Čo sa deje?
- Herdmanovci niečo podpálili? - To je dom Armstrongovcov.
Ale nie.
Pani Wendelkenová, Alicina mama,
kráľovná mestských supermám,
pri ktorej jedinom pohľade...
To je on.
...sa moja mama cíti malá.
- Zastrč si košeľu. - Mám ju pod kabátom.
Budete v poriadku.
Helen, bolí ťa niečo?
- Áno. Hrozne. - To ma mrzí. Čo sa stalo?
Spadla som. Nepýtajte sa ako.
Zlomila si obe nohy.
- Obe? - Áno, obe.
Zavolajte pánovi Armstrongovi do továrne.
Vypnite sporák pod zemiakmi,
inak zhorí celý dom.
Informujte Dámsku pomoc, že neprídem.
Musíte nájsť náhradu na bazár.
- Toho je veľa. - Výbor pre pohostenie.
- Výbor pre skrášľovanie. - Pravdaže.
A vianočné divadlo.
Potrebujem niekoho, kto zvládne môj plán.
- Rebecca? - Áno.
Ty by si mohla. Najmä kvôli Alice.
Ja nemôžem, pochopiteľne.
Mám prácu a ostatné výbory.
Ale neboj sa, Helen. Nájdeme niekoho.
Ja to môžem skúsiť.
Netreba, Grace.
Tento rok je divadlo mimoriadne dôležité.
Dones sušienky. To je tvoja parketa.
Prepáč, „moja parketa“?
Doniesť sušienky je „moja parketa“?
Tie z obchodu, čo si doniesla minulý rok, boli veľmi dobré.
Budeš skvelá.
Nájdeme niekoho, Helen.
Ďalšia vec o mojej mame: mala radšej jednoduchý život.
Ale ak ju nejaká z pohŕdavých mestských mamičiek spochybní,
vyskúša čokoľvek.
Dokonca aj...
- Pani Armstrongová? - Čo si urobila?
Ponúkla si sa na režírovanie divadla?
Potrebovala pomoc.
Pani Wendelkenová chcela nájsť...
Nemusí robiť všetko
a tie dámy musia vedieť, že som úplne schopná...
Vieš, že Armstrongová sem bude volať desaťkrát denne?
Nedala si jej naše číslo, však?
Sľúbila si, že to neurobíš.
Keď Wendelkenová povedala o tých sušienkach, už som nevnímala.
Teraz musím prísť
a zase sa pozerať na pastiera Charlieho v mojom župane.
Ale nie. Zomrel niekto?
Horšie, synak.
Tvoja mama vedie vianočné divadlo.
Určite si myslíte, že je to vtipné,
ale vianočné divadlo je tradícia,
je to dôležité a ja to zvládnem ľavou-zadnou.
Vlastne som pani Armstrongovej povedala,
že to bude najlepšie vianočné divadlo vôbec.
Ktovie, kto volá?
Toto nebolo dobré.
Divadlo muselo byť tento rok skvelé.
Aj keď som ju zato obdivovala,
mama ešte nikdy nič podobné nerobila
a nevedela, čo a proti komu stojí.
Nemohla som zniesť, že by zlyhala pred celým mestom.
- Ale... - Zvládneš to, mami.
Bože, prosím, nech je to dobré divadlo,
aby to mame nevyčítali.
Prečo som vám
toľko hovorila o Herdmanovcoch
a o vianočnom divadle, ktoré je každý rok rovnaké?
Čo by mohlo mať jedno s druhým spoločné?
Uvidíte.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Ako viete, raz za mesiac poprosíme nedeľnú školu,
aby bola prvých 15 minút na bohoslužbe
a urobila niečo špeciálne.
Zaspievať pieseň, zahrať podobenstvo alebo zarecitovať nejaké biblické verše.
Skôr ako ich uvedieme,
určite ste počuli
o nešťastnej nehode pani Armstrongovej.
Zotavuje sa.
Chcem však osobitne pochváliť Grace za to,
že sa dobrovoľne podujala na réžiu vianočného divadla.
Všetci sme jej veľmi vďační, najmä vzhľadom na pozornosť,
ktorú tento rok divadlo dostáva.
Takže veľa šťastia. Žiadny nátlak.
Tento mesiac
pani Warrenová požiadala deti,
aby prezradili, čo sa im na kostole najviac páči.
Pani Warrenová.
Choď, zlatko.
Tam hore. Áno, pekne nahlas.
Na nedeľnej škole mám najradšej pocit,
ktorý mám, keď tam idem.
Minnie, si na rade. Do toho. Nahlas.
Rada spievam žalmy a milujem Ježiša.
Veľmi milé.
Charlie, a čo ty?
Na kostole sa mi najviac páči...
že tam nie sú Herdmanovci.
Herdmanovci Charlie
Charlie vám nabudúce povie aj iné veci, ktoré sa mu páčia.
Peknú nedeľu.
Čo? Páčia sa mi aj iné veci,
ale povedala: „Čo sa ti páči najviac.“
A najviac sa mi páči, že tam nie sú Herdmanovci.
Hej, to nie je veľmi kresťanský postoj.
Taká je pravda. A ty hovoríš: „Vždy hovor pravdu.“
Keď to povie tvoj otec,
nemyslí to na úkor láskavosti.
- To sa podarilo. - To si vytiahol z...
Pravdou bolo, že posledné tri dni po sebe
Leroy Herdman ukradol dezert z Charlieho obedára.
Prvý deň
Vzdaj sa, Charlie!
Prečo Charlie? Asi bol tento mesiac na rade.
Druhý deň
Tretí deň
Na tretí deň obliehania sa Charlie vzdal.
Fajn, zober si ho. Je mi to jedno.
V kostole dostanem všetky dobroty, aké chcem.
Aké dobroty?
Čokoládový koláč, tyčinky, sušienky, malinovku, zmrzlinu,
šišky, popcorn.
Tak do toho. Kostol mi dá všetko, čo potrebujem.
Škoda, že to nikdy nezistíš.
Roztopil by si sa, keby si prišiel do kostola.
Charlieho lož sa nemohla zvrtnúť veľkolepejšie.
ZBIERKA JEDLA DARY
V tú nedeľu sa konala zbierka jedla.
Zdravím. Vďaka, že ste prišli.
Dobré ráno.
Rád vás vidím. Vďaka, že ste prišli.
Určite sme na správnom mieste?
Sú tu.
Božemôj.
To zvládneme.
Len sa usmievaj.
- Kde je koláč? - Koláč?
Tamto.
Dobrý nápad, Leroy. Vyzerá to sľubne.
Prišli ste do nedeľnej školy?
Hovorí, že viac školy. Vedela som, že tu bude háčik.
Poďte, vypadneme odtiaľto.
Nie, nie je to ako bežná škola.
Budete sa učiť o Ježišovi a spievať piesne o Bohu.
- Máte tu rodičov? - Mama pracuje.
Povedali, že tu budú dezerty.
Dezerty zadarmo pre kohokoľvek.
Určite by som vám mohla nájsť niečo zaujímavé
po bohoslužbe, ak by ste chceli zostať.
Ukážem vám, kde to je.
Bože.
Ježiš ma miluje, toto viem
Lebo Biblia mi to hovorí
Beth, budeš rada, keď si k tebe sadnú, však?
Skvelé. Poďte.
BOH S NAMI
Ešte sme sa neroztopili.
Tak zostali.
Ježiš ma miluje...
Nespievali žiadne žalmy.
Lebo Biblia...
Otče, ktorý si na nebesiach.
Ani sa nemodlili.
Ježiško...
Ale precvičili si kreslenie.
MOJŽIŠ
JEŽIŠOVE PENIAZE
A trochu si zarobili.
Dobre, deti.
Čoskoro začneme nacvičovať
vianočné divadlo.
Preto nezabudnite dať rodičom vedieť,
aby s vami budúci týždeň zostali po kostole kvôli podrobnostiam.
Dúfam, že budeš opäť v zbore.
- Tvoj hlas je taký,,, - Prepána, Alice.
Nebudem hrať Máriu, lebo divadlo vedie moja mama.
Chceme, aby ste tam boli všetci.
Hej, čo je to divadlo?
- Je to divadelná hra. - Hra?
Vieš, ako film.
- Ale pred ľuďmi. - Takže film?
Herdmanovci boli milovníkmi filmov.
KRAJINA ĎALEKO OD DOMOVA NÁVRAT RUDOLFA
Poď sem, ty malý...
Aj keď nikdy neplatili.
Hej! Prestaňte!
Hej. Dosť.
Prestaňte sa biť. Hej! Dobre.
Hej! Dosť!
Krajina ďaleko od domova UŽ ČOSKORO
Každý sa príde pozrieť.
Je to o Ježišovi.
BOH S NAMI
Všetko je tu o ňom.
Po tomto som si pomyslela, že ju divadlo nezaujíma.
EMMANUELOVA ŠKOLA OD ROKU 1902
Ale mýlila som sa.
V tábore majú rýchlu loď. Je oveľa rýchlejšia ako auto.
Ja som bola len na kanoe.
Potápame sa z plošiny.
Viem aj labutí skok.
- To znie super. - Potom ťa zje medveď.
PRAVIDLÁ IHRISKA HRAJTE SA OPATRNE!
Tak, blcha, suchárka, ste pripravené?
Tento rok budem hrať v hre.
- Čo? - Blcha ma počula.
Budem v tej biblickej hre.
Čo? Nemôžeš hrať v divadle.
Budem Ježiškovou mamou.
Na Máriu si príliš oplzlá, Imogene Herdmanová.
Všetci to vedia.
Alice!
- Kto je Mária? - Ježiškova mama.
Čo vie každý okrem teba.
A v tej hre som vždy Mária
a s tým ty nič neurobíš.
Zlatko, povieš im, že to nechceš hrať.
Chceš, aby som ju hrala ja.
A prečo by som to robila?
Lebo ak nie, na budúcu jar,
keď sa objavia bahniatka,
strčím ti ho tak hlboko do tvojho krásneho ucha,
že ho nebudú môcť vytiahnuť.
Vyklíči tam a bude rásť a rásť.
Stráviš zvyšok života
s bahniatkom rastúcim z tvojej hlavy.
Verte či nie, už to niekedy spravila.
- Pustite ma! - Dobre, len sekundu.
Čo?
Na čo sa pozeráš?
Prečo vôbec chceš hrať v divadle?
To nieje tvoja vec.
EMMANUELOVA ŠKOLA
POZNÁMKY PANI ARMSTRONGOVEJ
Kým malé deti boli unavené
a veľké deti hladné
a matky chceli ísť domov variť večeru
a otcovia chceli ísť domov
a pozerať zápas v TV,
Herdmanovci ticho sedeli a čakali, kým mama začne.
A ja som sa modlila za zázrak, aby Imogene mlčala
a Herdmanovci nič nepodpálili,
nezničili mame skúšku
a neurobili nám pred všetkými hanbu.
Dobre, to sú tri zázraky.
Dobrý deň všetkým.
Nebude to trvať dlho.
Dobre, len chvíľku.
Toto je z mnohých hovorov za tento týždeň.
Dobre.
Po prvé, ako vždy hovorí pani Armstrongová:
„Neexistujú malé úlohy, iba malí herci.“
Čo to znamená?
Úprimne, neviem.
Nemáme veľa skúšok,
tak by ste sa mali zúčastniť každej.
- Čo ak ochorieme? - Neochoriete.
Vy, detičky,
budete anjeliky.
„Staršie deti budú pastiermi,
hosťami v hostinci a členmi zboru.
A potrebujeme Máriu a Jozefa,
troch mudrcov a anjela Pána.
Nie sú to ťažké úlohy, ale sú to dôležité úlohy.
Takže tieto deti musia nevyhnutne prísť na každú skúšku.“
Čo ak ochorejú oni?
- Neochorejú. - Ale čo ak áno?
Nikto neochorie, David.
„Vždy začíname s Máriou.
Máriu musíme vyberať dôkladne,
pretože Mária je Ježišovou matkou.
Malo by to byť milé, šťastné dievčatko, ktoré...“
Dobre, už dosť.
Viem, že veľa z vás by chcelo hrať Máriu,
ale potrebujeme len jednu.
Imogene, máš otázku?
Nie. Chcem hrať Máriu.
A Ralph chce hrať Jožka.
Bolo to ako v detektívke,
kde milá stará pani strčí pištoľ do okna banky
a povie: „Daj mi peniaze,“ a vy tomu nemôžete uveriť.
Moja mama tomu nemohla uveriť.
Každému musíme dať šancu.
Chce ešte niekto hrať Jozefa?
Elmer? Rád hrávaš Jozefa.
Elmer nenávidel hrať Jozefa.
Jeho otec bol farárom.
Prinútil ho, keď nikto iný nechcel.
Nikto ho nikdy nechcel hrať.
To je veľmi prekvapivé. Niekto iný?
Dobre.
Ralph bude náš Jozef.
Chcel by niekto hrať Máriu?
Alice, ty nechceš?
Nie.
Nikto?
Mama bola v hroznej situácii. Tej najhoršej.
Rodičia, divadlo, kostol, celé mesto
by obvinilo mamu, keby divadlo stroskotalo.
Pomohla by som jej?
To, čo by som urobila, by rozhodlo
o osude divadla až do dnešného dňa.
Dobre.
Imogene bude naša Mária.
Ďalej tu máme troch mudrcov.
Leroy, Claude a Ollie ich chcú hrať.
Každému musíme dať šancu, Imogene.
Všetci už mali svoju šancu.
Mali veľa šancí.
- A anjel Pána? - Gladys.
Ja!
Robby!
Michelle.
Zdvihni tú ruku.
Tak to je asi všetko.
Potrebujeme pastierov.
Charlie, to budeš ty.
David a Robby?
Práve som si spomenul, že ideme do Philadelphie.
- Nejdeme! - Asi budem chorý.
Zapíšem si vás ako „pravdepodobne“.
Mami, Gladys Herdmanová bije príliš tvrdo.
Bože, Gladys nebude nikoho biť.
Čo je to za nápad?
Anjel Pána navštívi pastierov na poli
a oznámi im, že sa narodil Ježiš.
A udrie ich.
Nechcem už nič počuť.
Žiadni pastieri neodídu ani neochorejú.
Ani nepôjdu do Philadelphie.
Bolo mi strašne ľúto mojej mamy. A čiastočne to bola moja vina.
Len päť minút zaskakovala za pani Armstrongovú
a Herdmanovci sa zmocnili celého predstavenia.
Bála som sa, že to bude to isté,
a teraz by som urobila všetko, aby to bola opäť nuda.
Správa o tom, čo sa stalo, sa šírila rýchlejšie
ako požiar založený Herdmanom.
Deti to povedali rodičom, rodičia zavolali susedom
a susedia príbuzným.
Ako si to mohla dovoliť? Ako si mohla...
Ako si mohla...
Nemá niekto papierové vrecko?
Nie je fér, že rodina, ktorá ani nechodí do kostola,
vtrhla dnu a ovládla divadlo.
Došlo k nespravodlivosti.
Všetci sme sa zhodli, že to bola fraška.
Lebo Herdmanovci sa prihlásili do divadla?
Má na mysli závažný útok
na nestranný proces kastingu.
Pri všetkej úcte, tento proces
nikdy nebol nestranný, pani Armstrongová.
A čo sa týka závažného útoku,
doslova som prosila vaše deti, aby sa zúčastnili.
Boli sme ochromení šokom.
Ale rozprávali ste.
Prichádzalo to vo vlnách.
Prepáčte, ale používame
veľké slová, keď hovoríme o divadle,
kde deti musia stáť
na tom istom mieste ako každý rok.
Berieme to vážne.
Ja tiež, pani Slocumová, preto som sa na to dala.
Podľa toho, koho ste obsadili do úlohy Márie, zrejme nie.
Rebecca,
je možné, že ako Alicina mama
máš osobný záujem na tom, kto bude hrať Máriu?
Divadlo je posvätné.
Počkať.
Divadlo je posvätné?
- Pochopiteľne. - Je o komunite.
- A zbierke. - A matke Márii.
- A tradícii. - Čo teda navrhujete?
Že mám Herdmanovcov vyhodiť z divadla
a nepustiť ich do kostola?
Áno.
Nemôžem ich vyhodiť.
Majú pravdu. S Herdmanovcami to môže byť katastrofa.
Také divadlo by som videl rád.
Matka Mária fajčí cigaru,
pastieri sa navzájom bijú hákmi.
Päť dolárov, že zapália jasle.
Prečo si im povedal, že v kostole dostanú jedlo, hlupák?
Lebo som si nemyslel, že tam naozaj prídu!
Som prekvapený, že nevzplanuli.
Prepáč, že som sa neprihlásila.
Zničila som divadlo?
Božemôj, nie! Zlatko...
Beth, poviem ti to, čo som povedala tým povýšeneckým,
panovačným a všetečným ženám z kostola,
že hoci sa Helen Armstrongová čuduje, že slnko vychádza,
aj keď nemá dohľad nad vecami,
nie je jediná, kto dokáže viesť vianočné divadlo.
Ak si myslia, že to nezvládnem, dostanú veľkú lekciu.
To si povedala?
No, nie všetko.
- A čo? - To je jedno.
Bol večer prvej skúšky.
Veľký večer pre mamu, aby dokázala, že to zvládne.
Chcela som pomôcť, ako sa len dalo.
No ako zvyčajne, najprv išli deti von,
zatiaľ čo rodičia sa spolu modlili.
Nešlo o modlitbu, ako skôr o to, že chceli,
aby sme sa vybláznili, nech sme potom slušní.
Ale potom...
Teraz.
Prestaňte.
Ahojte. O chvíľu môžete ísť dnu.
Príjemnú skúšku.
Prvá skúška bola asi taká zábavná
ako trojhodinová cesta autobusom.
A rovnako hlučná a preplnená.
No po tom, čo sme práve zažili, nikto nevydal ani hláska
a len sme ticho čakali,
čo hrozné Herdmanovci urobia ďalej.
Preto sem nemali prísť.
Nehovoril reverend o Ježišovom výroku:
„Nechajte deti prísť ku mne“?
Ježiš by Herdmanovcov nechcel.
- Tak dobre. - Mami?
Potrebuješ s niečím pomôcť?
Dnes ignorujeme všetko okrem krvi.
Hneď začnem. Choď si sadnúť k Imogene.
Mami!
Tvoje ticho sa na ňu môže nalepiť.
Dobre, všetci sa utíšte.
V poriadku.
Dobre.
Vítam vás. Radi vás všetkých vidíme.
To je najväčšia lož, aká sa kedy v kostole vyslovila nahlas.
Najprv tá ľahká časť.
Rozdeľme všetkých na anjelov,
pastierov a hostí v hostinci.
Kto boli pastieri? Odkiaľ prišli?
- Čo je hostinec? - Je to motel,
kde ľudia chodia prespať.
Akí ľudia? Ježiš?
Ale no tak! Ježiš sa ešte ani nenarodil!
Išli tam Mária a Jozef.
- Prečo? - Čo sa stalo najskôr?
- Začnite na začiatku. - Úplnom?
To všetkých vydesilo, lebo začiatkom
bola Prvá kniha Mojžišova,
kde sa píše „Na počiatku“.
Keby sme začali tam, boli by sme tu roky.
Začnime na začiatku vianočného príbehu.
Ten sme počuli už miliónkrát.
Je dobrý nápad, aby sme ho počuli znovu.
Je to dobrá pripomienka toho, o čom sú Vianoce.
„Aj Jozef odišiel z Galiley,
z mesta Nazaret, do Judska,
do Dávidovho mesta, ktoré sa volá Betlehem,
pretože pochádzal z Dávidovho rodu,
aby sa zapísal so svojou manželkou Máriou,
ktorá bola v požehnanom stave.“
- „V požehnanom stave“? - Tehotná, debil.
Ralph, to stačí.
Nie je pekné povedať, že Mária bola tehotná.
Mama by si to nepriala.
Bola to pravda.
Pani Wendelkenová nemala rada
mačky s mačiatkami či vtáky s vajíčkami
a nedovolila Alici hrať sa s nikým, kto mal dva králiky.
Sklapneš už?
Chcem to počuť.
Nemohla som uveriť.
Herdmanovci boli známi svojou neposednosťou
a tým, že nikoho nepočúvali.
Učiteľov, rodičov, ani políciu.
Napriek tomu ich niečo vo vianočnom príbehu
nútilo počúvať každé slovo.
Mária a Jozef museli ísť do stajne,
lebo v hostinci pre nich nebolo miesto.
Bože! Ani pre Ježiša?
Takto Božie meno nepoužívame, Imogene.
Čo sú to jasle? Je to niečo ako postieľka pre dieťa?
Prečo by mali posteľ v stodole?
O to tu ide, Leroy.
Nemali posteľ v stodole.
Museli použiť, čo tam bolo.
Čo by si robil, keby si mal dieťa
a žiadnu posteľ pre neho?
Gladys dávame do zásuvky.
No vidíš.
Mária dala Ježiška
do kamenného žľabu pre zvieratá.
Čo boli tie hračky?
Hovorili ste, že ho zabalila do hračiek.
Do zavinovačky.
Kedysi bábätká pevne zaviazali do veľkého kusu látky,
aby sa nehýbali.
Zaviazali ho a dali do krabice?
Kde bola sociálka?
„A hľa, anjel Pánov postavil sa vedľa nich
a sláva Pánova ich osvietila.“
Tramtará!
Z čiernej noci
sa so strašnou pomstou vynoril mocný Marvo!
To je najviac, čo kedy povedala.
Je to komiks.
Tak potom áno.
Myslím si, že anjel Pána
je niečo ako komiksový hrdina.
„Keď sa Ježiš narodil v judejskom Betleheme
za čias kráľa Herodesa,
prišli do Jeruzalema mudrci z východu.“
To si ty, Leroy. Claude, Ollie, dávajte pozor.
Mudrci? Boli to učitelia?
Nie, idiot, sú ako prezidenti.
Nebime sa.
Ale skoro. Boli to králi.
Už bolo načase.
Možno niekto konečne vynadá tomu hostinskému
a zoberie to dieťa zo stodoly.
„Keď vošli do domu,
uvideli dieťatko
s Máriou, jeho matkou,
padli na tvár a klaňali sa mu.
Potom otvorili svoje klenotnice
a obetovali mu dary: zlato, kadidlo a myrhu.“
Počkať. Čo sú to za veci?
Oleje a parfumy.
Olej? Čo za lacného kráľa rozdáva olej?
Lepšie darčeky by ste dostali v hasičskom útulku.
Vlastne to bol kráľ Herodes.
Poslal mudrcov, aby našli Ježiška.
To on poslal tie mizerné darčeky?
Vlastne to bolo horšie.
Herodes chcel usmrtiť Ježiška.
- Bože! - Imogene.
Kto hrá Herodesa?
V našom divadle nemáme Herodesa.
- Čo? - Čo?
- No tak! - Nie!
Musíte ukázať, ako ho zbijú.
Charlie ho môže hrať.
- Nechcem byť Herodes. - Nie!
Aj toho hostinského.
- Gladys, použi anjelské schopnosti. - Nie, zlatko...
Dobre, to stačí. Dosť!
Dobre.
Musíte sa všetci upokojiť, prosím.
- Ježiš môže zabiť Herodesa. - Tramtará!
- Pekný obraz, však? - Asi áno.
Tá Mária bola statočná.
Statočná?
Áno, prešla si mnohým
a prekonala veľké výzvy, aby priviedla na svet dieťa.
Nevyzerá statočne.
Vyzerá milo a pekne.
Áno. Na tom obraze asi áno.
Načo majú nad obrazom názov nášho mesta?
- Vieš, čo znamená Emmanuel? - Nie.
Znamená to „Boh s nami“.
To bol Ježiško.
A ty...
Postava, na ktorú si sa prihlásila,
to pomohla zrealizovať.
Dosť dobré.
Asi áno.
Každopádne...
pozri, ja...
Dnes ste sa pýtali dobré otázky.
A to ma priviedlo k myšlienke...
či by ste si viac neužili pozerať sa na divadlo,
než v ňom účinkovať.
Mohli by ste to...
všetko vstrebať, vidieť detaily.
Chápeš ma?
Nie. Idem do toho.
Moja postava by mala podpáliť ten hostinec.
Áno. Možno v hre
môžeš vyhnať hostinského do inej krajiny.
Imogene,
musia sa správať slušne.
Ak mi s tým pomôžeš,
po predstavení môžete mať všetky dezerty.
Čo ty na to?
To som už počula.
Imogene, poďme!
Musím ísť.
- Čo sa vám stalo? - Herdmanovci.
Pokúsili sa ma zabiť... zase.
To je šoubiznis.
Som v koncoch.
Nevidím modriny. To je výhra.
Ani sme neskúšali. Rozprávala vianočný príbeh.
Herdmanovci ho ešte nepočuli.
Predstav si, že by si ho nepoznala a niekto by ti ho povedal.
Viac by ma zmiatol Santa Claus.
Čo by si si pomyslel?
Celá vec je nočnou morou pohostinstva.
Príde úbohá tehotná žena
a majú miesto len v stajni.
To povedali Herdmanovci.
Nikdy som sa nad tým nezamyslela. Je to úbohé.
Počúvame o tejto teplej stajni
so zvieratami a sladko voňajúcim senom.
Bratranci vyrástli na farme.
Na tom smrade nebolo nič sladké.
Musím priznať.
V hĺbke duše majú tieto deti možno dobrý inštinkt.
Chceli upáliť Herodesa zaživa, mami.
Vravím „v hĺbke duše“.
Určili správneho záporáka. To je niečo, nie?
Čo sa stalo s Herodesom? Ani neviem.
Kto by volal o tejto...
Pani Armstrongová.
Je to už piatykrát za túto hodinu.
Wendelkenová jej povedala, že si ešte nezrušila Herdmanovcov.
Chce vedieť, čo trvá tak dlho.
Zlatíčko, tá vôňa mi pripomína, že máš veľa práce.
Bože...
mám pocit,
že toto bude ozajstná katastrofa.
Si hore, maličká?
Ako sa cítiš ohľadom tohto?
Mama určite nemôže vymeniť Herdmanovcov?
Na to je už trochu neskoro.
Je to moja chyba, lebo som nezdvihla ruku.
Jeden muž, oveľa múdrejší ako ja, raz povedal:
„Nezískaš ani hodinu života navyše tým,
že sa budeš o niečo strachovať.“
Vrátane hrania v divadle.
Nestretol Herdmanovcov.
Vlastne...
pozná ich lepšie ako nikto.
Každopádne, išla by si so mnou ráno niečo robiť?
Čo?
Niečo vybaviť.
Bude to pre teba dobré. A pre celú rodinu.
Chcem, aby si to videla.
Dobre.
Vyspi sa.
- Veselé Vianoce. - Veselé Vianoce.
Evan. Držíš to?
Áno.
- Vďaka, Bob. - Veselé Vianoce.
- Načo to je? - Chcela by si vedieť?
Nevedel som, že si tajný Santa.
Nie je to úplne tajomstvo.
Výbor pre charitatívne práce
to robí už roky.
Je to dobrý spôsob, ako vystúpiť z komfortnej zóny a posunúť sa.
Navyše som si myslel, že vás bude zaujímať jedna zastávka.
Žijú tu nejakí vaši spolužiaci.
Vážne? Toto je jedna z tvojich zastávok?
Nehovoril si, že chodíš k Herdmanovcom.
Doteraz to nebolo dôležité.
- Beth, chceš ísť? - To nie je dobrý nápad.
Dobre.
Ale musíme si pamätať, že Vianoce sú pre každého.
- Šunkový muž! - Ja chcem!
- Je šunkový deň! - Dajte mi šunku!
Šunkový deň!
Hej!
Tá šunka je na Vianoce
a ak sa jej niekto z vás dotkne,
vymyslím mučenie len pre neho!
- Je vaša mama doma? - Nie, keď je deň.
- To mi je ľúto. - V pohode. Viem variť.
Určite áno.
Daj jej vedieť, že som tu bol.
Dal som vám najväčšiu šunku.
Veselé Vianoce.
Daj mi ju! Prvé sústo!
Daj mi ju! Ustúp, Imogene!
Pusti ma, Ralph!
Ustúp!
Nie je doma mama ani otec.
Hopkins hovorí, že polovicu času nevedia, kde je mama.
Počula som, že keď mala Gladys dva roky,
pán Herdman nastúpil na vlak a už sa nevrátil.
- Nikto mu to nemohol zazlievať. - Dobre, to stačí.
Nemôžem uveriť, že som počúvala tie ženy.
Nad čím rozmýšľaš?
Nad tým,
že pani Armstrongová, pani Wendelkenová
a všetci ostatní sa môžu dať vypchať.
Koniec koncov,
oni zdvihli ruky a ostatní nie.
A tým to končí.
Čo?
Ako získať knihu z knižnice?
Musíš mať preukaz.
- Ty ho máš? - Áno.
Daj mi ho.
Takto to nefunguje.
Hneď som tam.
PROSÍM, BUĎTE TICHO
Prepána.
Nemám tu peniaze, ak chcete tie.
Toto je knižnica, však? Kde sú knihy?
Potrebujeme tú, kde je Ježiš.
A jeho mama.
- A mudrci. - A hlúpy Herodes.
Tú, ktorú majú v kostole.
Myslíte Bibliu?
Dobrý deň, pani Graebnerová.
Imogene a jej bratia by chceli preukaz do knižnice.
Aj ja!
A jej sestra.
Beth!
- Myslela som... - Upokojte sa.
Musíme si niečo nájsť.
Imogene a Ralph hrajú v divadle Máriu a Jozefa.
Som si toho vedomá. Kúpila som lístky.
Než som sa o tom dozvedela.
Nechceli mi vrátiť peniaze.
A teraz chcete preukazy do knižnice?
Vy?
Chcete si pozrieť Bibliu?
Už som videla všetko. Herdmanovci v knižnici.
Tu je vianočný príbeh.
Kde sú obrázky?
Obrázková BIBLIA BIBLICKÝ PRÍBEH
Niektoré slová sú divné, ale tento materiál je zlato.
- Ralph, choď nájsť knihu o Herodesovi. - Ako?
Ukážem ti katalóg.
Nič nekupuj!
To nie je taký katalóg.
Bethina mama mala pravdu. Mária je dosť statočná.
Herdmanovci listovali v jednej knihe za druhou
a hľadali každú otázku, ktorá im napadla.
Prsty som mala dorezané ako morčací sendvič
z toho, ako som chodila do katalógu.
- Obrázky. - Obrázky v toľkých knihách.
Mala som veľa domácich úloh
a musela som ísť do knižnice,
ale asi ma nikdy nič nezaujalo tak
ako Imogenin vianočný príbeh.
Počujete ma?
Pastieri si len robili svoju prácu a bum!
Áno, chápem to. Sme však mudrci.
Prídeme s krabicou harabúrd. Prečo nás nútiš robiť toto?
Ollie, aký film s veľrybou to máš rád?
Land Ho!
Myslíš, že ten kapitán v Land Ho!
si vymyslel, ako postaviť plť?
- To vôbec. - Presne.
Musel si to načítať.
Ja že to robíme pre koláč.
Aj pre to.
Ale je to aj o tom, že môžeme natočiť film.
Vo filmoch, ktoré pozeráme, môže byť herečka...
Všetci herci a herečky môžu byť niekým iným.
Môžu zmeniť to, kým sú, a žiť iný život.
Môžu sa zbaviť svojho mizerného života
a stať sa niekým novým.
To môžeme urobiť aj my.
Áno.
Takže ja môžem byť kráľom.
Áno. Na Štedrý večer.
Gladys nemôže byť anjel.
Áno, môžem!
Môžeš to aspoň skúsiť.
Skvelé. A ja budem len nejaký chudák ženatý s tebou.
Je dosť dôležitý na to, aby o ňom písali.
A ja môžem byť milá, pekná...
Potom si zoberieme všetko ich jedlo.
Navyše mám teraz preukaz do knižnice!
Dusíš sa tam?
Mala by som ísť.
Nikto nechcel, aby si zostala.
Claudovi sa páči jeho preukaz.
To bolo asi najbližšie k poďakovaniu.
Prepáčte, že meškám.
Dobre, rozdeľme sa do skupín.
Anjeliky, ste...
Dobre. A všetci ostatní...
Nuž... ďakujem, že ste prišli načas.
Áno, Claude?
- Môžeme obesiť Herodesa? - Nie, Claude.
Nikto nezomrie v tomto divadle.
Máme dnes večer veľa práce,
- tak sa dajme do toho. - Prepáč.
Prečo sú stále tu?
Lebo hrajú v divadle, Rebecca.
A tak to aj bude.
Vážne?
A čo mám povedať
pani Armstrongovej, pani Slocumovej a ostatným matkám?
Môžeš im povedať,
že to bude to najlepšie vianočné divadlo vôbec.
Zvládnem to s Herdmanovcami.
Všetci na miesta.
RÍMSKI VOJACI
Nemá anjel Pána niečo povedať?
Hej!
Áno, stále to boli Herdmanovci
a niektorí ľudia
na to nezabudnú ani na chvíľu.
Bežte.
Choďte preč od bábätka!
Imogene, mudrci si ho prišli uctiť,
nie mu ublížiť, pre Kristove rany.
Čo keby sme nešli domov inou cestou?
Čo keby sme povedali kráľovi, kde je dieťa?
- Starý Herodes by ho zabil. - Nezabil!
Neskôr som sa nad tým zamyslela
a usúdila som, že ak by sa kráľ Herodes
rozhodol zavraždiť Ježiša, malého tesárovho syna,
a vedel by, kde je, urobil by to.
Leroy nám teda dal dôvod na zamyslenie.
- Prestaň! - Ježiš by nebol.
Trochu spomaľme, dobre?
Postavte sa. Nepočujem vás, keď hovoríte naraz.
Alice si očividne nemyslela, že by niečo od Herdmanovcov
stálo za zamyslenie.
Vieme ju prinútiť k úsmevu?
Nie, to nerobí.
Ale aspoň sa zdalo, že ostatní sa snažia...
nečakaným spôsobom.
Dobre. Všetci na miesta!
S kým mám hovoriť o prepísaní scenára?
Počula som, že sa to robí vo filmoch.
Dobre, Bože.
Teraz je to ešte desivejšie.
Prosím, urob niečo, aby si pomohol mame
a zachráň divadlo.
To je všetko.
Amen.
Posledná skúška
sa konala večer pred pohostením.
Takže celý kostol bol plný detí, rodičov
a členov výboru pre pohostenie.
Čo znamenalo, že pani Slocumová mohla špehovať,
aby našla niečo, čo by mohla odsúdiť.
KAŽDOROČNÉ VIANOČNÉ DIVADLO 75. ROČNÍK
Zdravím, pani Slocumová.
Dobrý večer!
Prepáčte mi to.
Ale keďže je v tomto čase toľko práce,
výbor sa rozhodol dnes prísť
a pripraviť jedlo.
Snáď vás nebudeme rušiť.
Nebudete.
Ani nebudeme pri kuchyni. Nebudete o nás vedieť.
Mama sa mýlila.
Všetci o nás vedeli ešte pred koncom večera.
Dobre, deti, toto bude generálka.
Kto vie, čo to znamená?
- Kostýmy. - Prezliekanie.
Áno, pre niektorých z vás.
Ja nemám žiadny kostým.
Daj si otcov župan. Ja to robím vždy.
Môj otec nemá župan.
V čom chodí po dome?
V spodnom prádle.
Tak dobre.
To nevadí. Tento rok, kvôli výročiu,
Dámska pomoc vyrobila krajšie kostýmy.
Dokážeš byť milá.
Ahoj, Imogene.
Nemáš byť na generálke?
Budem.
Hrám Máriu.
To by som nepovedala.
Nevyzeráš ako žiadna Mária, akú som doteraz videla.
No, musím ísť pripraviť večeru.
Je pre 500 ľudí.
Rozžiari mi to oči vo svetle.
Hlavným zmyslom generálky
nie sú kostýmy.
Ide o to, aby ste predstavenie zvládli bez zastavenia.
- Chápete? - Chápem.
- Dobre.
Budem sedieť hore v hľadisku.
Tak začnite!
Áno.
Veľký úsmev.
Držte sa zábradlia.
To je ono.
Prepána. Predstavenie sa začína!
Imogene. Čo sa deje? Kde máš kostým?
Kde je dieťa?
Žiadne nie je. Máme bábiku.
Áno, viem.
Nemohli ste zohnať živé kvôli mne.
- Nie. - Bola to pravda.
Na začiatku nám ponúkali veľa detí.
Od Eugena Slopera, ktorý bol nádejnou voľbou,
až po Juniora Cottla, ktorý mal takmer štyri roky.
Jeho otec povedal, že sa vie zmenšiť.
Vraj potrebujeme dieťa. Môžem pomôcť.
Naozaj? To je skvelé. Kto?
V supermarkete majú vždy nejaké deti v kočíkoch.
Jedno si zoberiem.
Imogene, dúfam, že žartuješ.
Nemôžeš len tak odísť s cudzím dieťaťom.
Pochybujem, že to Imogene vedela.
Odišla so všetkým ostatným.
Ale keď rodičia počuli o Herdmanovcoch,
stiahli svoje deti.
- Mali sme nádej. - Haló?
Bernice Tooleová opatrovala trojmesačné dieťa.
Nie, to nevadí, že je Číňanka!
- Ďakujem, Bernice! - Áno!
Ale potom to dieťa adoptovali
a vraj bolo priskoro vypýtať si dieťa na požičanie.
- Takže nič z toho. - Kde je?
Beth ho asi priniesla z auta.
Poďme sa jej spýtať.
Imogenini bratia bábiku schovali,
lebo podľa nich nevyzerala ako Ježiš,
čokoľvek to znamená.
No po bezvýslednom hľadaní sme museli začať.
- V jasliach - Mestečko betlehemské...
- Žiadna postieľka... - Ako stále vidíme...
Prestaňte.
Zadný rad, „V jasliach“ ide prvé.
Mám dieťa.
Konečne. Nie vďaka vám, hlupáci.
Nechytaj ho! Je to Ježiško.
Imogene, nemáš nič hovoriť.
A vy, mudrci, máte potichu odísť!
Toto je dôležité. Pamätáte, čo som hovorila?
V našej hre nikto nič nepovie
okrem anjela Pána
a, pravdaže, speváckeho zboru.
Mária, Jozef a ostatní
vytvárajú krásny obraz, na ktorý sa pozeráme,
keď premýšľame o Vianociach a ich význame.
Čo znamenajú?
Začínam zabúdať.
Dobre, poďme od...
Nemôžeš mať náušnice počas vystúpenia.
Vieš, že Mária ich nemala.
- Musím ich mať. - Prečo?
Mám prepichnuté uši a nechcem, aby sa zrástli.
- Nezrastú sa ti za 90 minút. - Radšej si ich tam nechám.
- To povedal lekár? - Aký lekár?
- Kto ti prepichol uši? - Gladys.
Tak dobre.
Na divadlo nájdeme menšie.
Poďme od začiatku. Dobre...
Musím im povedať, aké som mu dala meno.
Nie. Nezabúdaj, že Mária nepomenovala dieťa.
Hovoril som ti. To ja!
Nie! Ani Jozef ho nepomenoval.
Boh pošle anjela, aby Márii povedal, aké má byť jeho meno.
Ja by som mu dala meno Bill.
Počkať, Gladys povedala Márii, aké meno má dať dieťaťu?
Nie, Gladys je anjel,
ktorý príde za pastiermi a povie:
„Narodilo sa ti dieťa.“
Mne! Nie im. Mne.
To mne sa narodilo dieťa.
Znamená to len, že Ježiš je pre svet.
Každému z nás sa narodí dieťa, aj chudobným ľuďom, ako...
pastierom, ktorých hráte.
Prečo nedovolili Márii pomenovať dieťa?
Čo urobil anjel? Prišiel a povedal:
„Dajte mu meno 'Ježiš'“?
- Áno. - To nie je pravda.
Anjel povie:
„Bude sa volať Predivný, Radca,
Všemocný Boh, Otec večnosti, knieža pokoja.“
Bože! Nedostal by sa z prvej triedy,
keby to musel napísať celé.
Veľmi ma to mrzí.
Prechádzala som okolo a napadlo mi, že nakuknem.
Asi skontrolujem tú jablkovú tortu.
Povedala som ti, aby si nebrala Božie meno nadarmo.
Ako môžeš byť Mária, keď každého urážaš?
Musíme si dať pauzu.
Stretneme sa tu o päť minút
a začneme odznova.
Hovorila som, že to bude katastrofa.
Rada kedykoľvek prevezmem úlohu Márie.
Dobre vedieť, Alice.
Imogene, môžem...
Idem na záchod
a prezlečiem sa z tohto hlúpeho kostýmu.
Tak tu si. Potrebuješ niečo?
Je to tak trochu... celé zle.
Všetko sa rozpadá.
Nie som si istá, či to vôbec bolo pokope.
Nemôžeme tam dať Alice ako Máriu?
Nech to Herdmanovci nepokazia
a teba nech nezahanbia.
Myslím si, že Imogene je len nervózna.
Len musíme zvládnuť túto skúšku.
Dokážeme to.
Oheň!
Čo zase?
Prečo?
Z kúpeľne vychádza hustý dym!
Dobre, deti, chyťte sa za ruky.
Chyťte susedovu ruku a...
Beth, vyveď všetkých von.
Všetci si zoberte kabáty.
Alice? Alice!
Beth, zlatko...
Poďme všetci.
Si v poriadku, zlatko?
Cítila som oheň, keď som vošla.
Cítila si oheň v kúpeľni?
Choď s ockom.
- Vieme, čo sa stalo? - Herdmanovci.
Poďte, anjeliky.
- Imogene, si v poriadku? - Hej.
Odstúpte. Ďalší požiar Herdmanovcov.
- Bojím sa. - Viem, zlatko.
Herdmanovci? V kostole?
Áno. Všetci.
Pane, zmiluj sa nad nami.
To je ale katastrofa. Nič iné ako problémy.
Beth, choď nájsť Herdmanovcov, dobre?
- Dobre. - Choď po nich.
Imogene?
A videla si Imogene Herdmanovú v kúpeľni?
Bola tam.
A je známe, že tie deti fajčia.
Takže to sa stalo.
Mami, neviem nájsť Herdmanovcov.
Veď boli tu, nie?
Hľadala som všade. Sú preč.
A Dianna potom videla Imogene stáť tam.
Je to tam celé zadymené.
Haló? Fajčí. Založila ten oheň.
Toto musí byť posledná kvapka.
Nerobme unáhlené závery, Rebecca.
Nebolo by to vítané?
Urobila to jej Mária!
A milión iných vecí, reverend.
Chceli by ste to počuť?
- Čo sa stane teraz, mami? - Úprimne, neviem.
Teraz to zrušia?
Možno to skúsia.
Grace povedala, že anjel Pána je ako komiksový hrdina.
Ide tu o Herdmanovcov?
Počula som, ako celý čas hovoria o spodnom prádle.
Počas skúšok nehovoria o spodnom prádle.
To bol iný chlapec.
Alice hovorí, že sa rozprávali o zavraždení Ježiša.
To je v Biblii.
Nemali by tu byť.
- Nie. - Súhlasím.
Keď je dym, je aj oheň.
- Doslova. - Dobre, ľudia. Prosím.
Vy ste robili všetku prácu, nie oni.
Ak mi poviete, že to bude v poriadku, verím vám.
Prepáčte, to vám nemôžem povedať.
Reverend Hopkins, našli sme zdroj.
Áno, pane?
Moja jahodová torta!
Ale ja som videla vychádzať dym z kúpeľne.
Preto som volala.
V kúpeľni nebol žiadny oheň.
Ale kým boli všetci tu, torta sa spálila.
Ďakujem, páni. Choďte všetci domov.
Skončili sme tu. Dobre?
Balíme to tu.
Povedal som to správne? „Balíme to“?
Áno, správne.
Nikto sa ani neospravedlní?
Poďme domov.
KAŽDOROČNÝ 75. ROČNÍK VIANOČNÉHO DIVADLA
Ahoj, srdiečko.
Ahoj.
Robíš skvelú prácu, mami.
Ďakujem, srdiečko.
Hoci si myslím, že nikto iný s tebou nesúhlasí.
Zrejme nie.
Myslela som si, že to nejako dokážem.
A že by to mohlo byť najlepšie,
dokonca aj s Herdmanovcami.
Stále je neskoro vymeniť ich?
To by asi nebolo správne, zlatko.
Tiež si nemyslím, že je správne,
ako tie ženy hovoria o Herdmanovcoch.
Nezabúdaj.
Celý príbeh je o tom...
že Ježiš sa narodil pre Herdmanovcov
rovnako ako pre nás.
Unikol by nám zmysel toho všetkého,
keby som ich odmietla.
Ale čo ak ti to zničia?
Asi aj zničia.
Ale nejde tu o mňa.
Robíš skvelú prácu, mami.
Uvidíme, čo sa stane zajtra večer.
Čo je, zlatko?
Mami?
Modlila som sa za to a súhlasím s tebou.
Musíš tam Herdmanovcov nechať.
Ďakujem, zlatko.
Ale neviem sa dovolať k nim domov.
Majú odpojený telefón?
Nemyslím si.
Dúfam, že nepočuli, čo o nich hovorili ľudia.
Počkaj. Imogene odišla?
- Neviem. - Ako mohla?
- To ti nemôže urobiť! - Bude to v poriadku.
Alice vie hrať Máriu. Bude to v pohode.
Alebo teda bude to také ako vždy.
Ale to nemôže!
Beth, kam ideš?
Beth?
Vysvetlite mi toto.
Predtým mohlo divadlo uspieť
len bez Herdmanovcov.
Teraz mohlo uspieť len s nimi.
Možno moja mama neviedla výbory, neriadila firmu
ani nenosila nadupané šaty pri nákupoch,
ale urobila správnu vec, keď ju nikto iný neurobil.
Takže teraz som to musela urobiť ja.
A to znamenalo čeliť Imogene Herdmanovej sama.
Ahoj, Gladys.
Musím hovoriť s Imogene.
Tak dobre.
Čo chceš?
Po tej jazde na bicykli
by som mala vedieť, čo povedať.
Hlavou sa mi preháňali myšlienky.
Ale keď otvorila dvere, jediné, čo zo mňa vyšlo, bolo...
Ahoj.
Počkaj!
- Prečo si včera odišla? - Vonku bola zima.
Snažili sa zistiť, čo sa stalo.
Banda idiotov, čo sa škrabe na zadku.
Hodili to na nás a až potom zisťovali.
Nie, spálili tortu.
To je jedno. Vedeli, že som to bola ja.
Mysleli si, že si fajčila. Domnievali sa...
Pravdaže áno.
Nuž, a fajčila si?
Áno.
Nemala by si fajčiť.
- Dobre. Čau. - Počkaj!
- Budeš hrať v divadle? - Nie.
- Čo? - Nejdem do toho.
Ale myslela som, že chceš byť niekým iným.
Ako vo filme.
Veci sa zmenili. Maj sa.
- Dovolíš? - Nie, nedovolím!
Moja mama sa ťa zastala. Bojovala za vás.
Mesto ju v podstate za to neznáša.
Ale urobila to aj tak. Lebo jej na vás záleží.
Prečo sa staráš?
Aj tak si ma nechcela v divadle.
Však?
- Veci sa menia. - Naozaj?
Mama potrebuje, aby si bola Mária.
Dobre?
Áno, povedala som jej, nech ťa vyhodí.
Dala ti šancu.
Ľudia sem prídu odvšadiaľ
a je už neskoro meniť úlohy
a všetci dúfajú v rovnaké a nudné divadlo...
Nemôžem to urobiť!
Nikdy nebudem to dievča z obrazu.
Ale na javisku nemôžeme mať obraz.
Potrebujeme reálnu osobu.
- Alice to urobí. - Jasné. „Alice to urobí.“
Všetci milujú Máriu,
lebo je milá a pekná.
A ja nikdy nebudem...
Nemyslíš si, že vieš byť milá, lebo si taká drsná.
Najdrsnejšia na svete, však?
Ale ak odídeš z divadla, nebudeš ani milá, ani drsná.
Okrem toho Márii,
skutočnej Márii,
bolo jedno, čo si o nej kto myslí,
a urobila neľahkú vec, aj keď to bolo desivé.
Vlastne si jej podobná.
Príď, prosím.
Kvôli mojej mame?
Aj keby to bolo preto, aby si všetkých naštvala?
Prepáč. Som Herdmanka. Proste nie som ona.
Aspoň budeme mať dokonalé sviečky.
No...
sme tu.
Dokázali ste to. Buďte hrdá.
Však, Beth?
Ani raz sme to nezahrali celé.
Neviem, čo sa dnes stane.
Ak Herdmanovci prídu,
možno to bude prvé divadlo,
kde sa Jozef a mudrci pohádajú
a Mária si zapáli cigaretu a utečie s dieťaťom.
- Podržíte to? - Nie.
- Zlomte väz. - Ďakujem.
Nemyslí to doslovne.
To sa hovorí v divadle.
Pani Armstrongová to mala v poznámkach.
Pozrime sa na teba.
Príliš tesné.
Vyzeráš skvele. Môžeš ísť do zákulisia.
Asi neprídu.
Asi potrebujem Alice.
Rozumiem.
Alice?
Asi budeš musieť hrať Máriu.
75. VÝROČIE
- Dobre, a je to tu. - Áno.
Shirley ma štuchla krídlom.
To nič. Keď sa otočí, prikrč sa.
Dobre.
Mária a Jozef sú prezlečení a pripravení.
Skvelé, Alice.
Ďakujeme, že ste dnes prišli.
Už 75 rokov
je toto divadlo príležitosťou
pripomenúť nám, o kom majú byť Vianoce.
Tento rok
to dopadlo trochu inak, ako sme plánovali.
Čo je, priznám sa, pre toto divadlo prvýkrát.
Úprimne...
stalo sa toho toľko, aby sme sa sem dostali...
že celkom neviem, čo sa stane dnes večer.
Ale to nie je zlá vec.
Pretože ani Mária a Jozef si neboli takí istí.
Ďakujem, že ste prišli.
A veselé Vianoce.
- Si v poriadku? - Nemám tušenia.
Dobre.
V jasliach
Bez postieľky
Malý Pán Ježiško
Položil svoju sladkú hlavu
Hviezdy na jasnej oblohe...
Čo to robí?
Pozreli sa dolu, kde ležal...
Čo sa deje?
Malý Pán Ježiško
Spí na sene
Dobytok sa plahočí
Dieťa sa prebúdza
Ale malý Pán Ježiško...
Čo to má na sebe?
Doniesla si niečo z domu.
Povedala, že ak má do toho ísť,
bude vyzerať ako skutočná Mária.
Vyzerajú ako utečenci.
Áno.
Vyzerajú.
„Za čias cisára Augusta
vyšlo nariadenie,
že celý svet má podliehať dani,
a Jozef sa vydal do Betlehema s Máriou, svojou manželkou...“
Ó, mestečko Betlehem
Ako ťa stále vidíme ležať
Nad tvojím hlbokým a bezsenným spánkom
Tiché hviezdy letia okolo
A predsa v tvojich tmavých uliciach svieti
Večné svetlo...
Prečo nechávaš odgrgnúť bábiku?
Tak som pomohla Gladys, keď bola malá.
Sa dnes večer stretli v tebe...
Ja by som nikdy!
Odgrgávať Ježiška, akoby mal koliku.
To určite nebolo v programe.
Mne sa to páči.
Myslíš, že Ježiško si nepotreboval odgrgnúť?
Je...
„V tom kraji
boli na poli pastieri,
ktorí v noci strážili svoje stáda.“
Kým pastieri v noci strážili svoje stáda
Všetci sedeli na zemi
Zostúpil anjel Pánov
A sláva zažiarila vôkol
„A zjavil sa im anjel Pánov.“
A zjavil sa im anjel Pánov.
Hej!
Narodilo sa vám dieťa!
Na čo čakáte? Choďte za ním!
Ponáhľajte sa!
My traja králi orientu
Nesieme dary, ktoré putujú doďaleka
Pole a prameň
Vresoviská a hory...
Vedela som, že sa to stane.
Nemajú kadidlo, myrhu ani zlato.
Priniesli niečo iné
a ja som hneď vedela, odkiaľ to je.
Asi ani nemajú radi šunku.
Ale áno. Milujú šunku.
Moja šunka je v predstavení.
„Keď sa Ježiš narodil,
prišli sa mu pokloniť mudrci z východu
a priniesli dary: zlato, kadidlo a myrhu.“
Majú odísť. Všetko pokazili.
Je úplne logické,
že si majú sadnúť a odpočinúť si.
Prešli dlhú cestu.
Čakáš, že len položia šunku a odídu?
Oni nedoniesli šunku!
Aké je to dieťa, ktoré odpočíva
Na Máriiných kolenách, spí?
Ktoré anjeli...
Čo sa týka zničenia celého predstavenia,
zdalo sa mi,
že Herdmanovci ho vylepšili. Oveľa.
Len tým, že robili to, čo bolo prirodzené.
Napríklad, že nechali odgrgnúť dieťa.
Alebo si mysleli, že šunka by bol lepší darček
ako veľa parfumu alebo oleja.
Keď sme sa dostali k Tichej noci,
už som toho mala zvyčajne plné zuby
a nevedela som sa dočkať konca.
Ale tentoraz som to tak necítila.
Takmer som si priala, aby divadlo pokračovalo
s Herdmanovcami na čele,
len aby som videla, čo ešte urobia.
Uvedomila som si, že som narodenie ešte nikdy poriadne nevidela.
Ale Imogene mi ho pomáhala vidieť jasnejšie ako kedykoľvek predtým.
Tichá noc
Svätá noc
Všetko spí
Všetko sní
Sám len svätý bdie dôverný pár...
A potom sa to stalo.
Všetci celý čas čakali,
že Herdmanovci urobia niečo úplne nečakané.
A veruže...
Pozri.
Plače.
Mária plače.
V tej chvíli...
Imogene Herdmanová zažila skutočný vianočný príbeh
po prvýkrát.
A my tiež.
Pán pri tvojom narodení
Nuž...
bolo to najlepšie vianočné divadlo vôbec.
Pokloň sa.
Pokloň sa. Tlieskajú ti.
Ďakujem.
Všetci súhlasili, že to bolo najlepšie,
ale nikto nevedel presne prečo.
Jedno viem.
Vďaka mojej mame
a jej pochopeniu vianočného príbehu
Herdmanovci nakoniec dostali to, čo celý čas najviac potrebovali.
Komunitu.
Ale aj nám dali niečo, čo sme celý čas potrebovali.
Roky som premýšľala o zázraku Vianoc
a o tajomstve Ježišovho narodenia a nikdy som tomu nerozumela.
Ale teraz sa mi to predsa len nezdalo také záhadné.
Keď sa ma Imogene spýtala, o čom je toto divadlo,
povedala som jej, že o Ježišovi.
Ale to bola len časť.
Bolo to o novom dieťati
a jeho chudobnej matke a otcovi,
ktorí mali veľké problémy.
Nemali peniaze, nemali kam ísť, nemali lekára,
nikoho nepoznali, nemali rešpekt.
Ale oni boli tí, ktorých si Boh vybral, aby pomohli zmeniť svet.
Čo sa týka Imogene,
zdalo sa, že Vianoce k nej prišli náhle.
Ďakujem, že si sa vrátila.
Ty si ma prinútila.
To si nemyslím.
Tu máš šunku. Skvelá rekvizita.
Nebola to rekvizita. Bol to darček od chlapcov.
A...
mám ešte niečo.
Asi je čas vrátiť ti to.
Ďakujem.
Takže teraz, keď sa divadlo skončilo,
už sem zrejme neplánuješ prísť.
No možno by si mohla prísť budúci týždeň?
Pokiaľ tu bude občerstvenie.
Je to úplne správne.
Však?
Čo?
Obraz.
Čo tým myslela, „úplne správne“?
Neviem.
Myslím, že Imogene sa myšlienka Márie na obraze páčila.
Úplne čistá.
Akoby nikdy neurobila nič iné,
len porodila na Štedrý večer Ježiša.
Imogene mi raz povedala:
„Ja nie som ona.“
Ale pre mňa...
bude Mária vždy vyzerať ako Imogene Herdmanová.
Preto...
aj po toľkých rokoch stále používame túto deku.
Vianočné divadlo Konkurzy
Takže teraz,
keď už viete,
prečo je pre nás toto divadlo také dôležité...
Neviem, chcel by si niekto zahrať?
Páni, to je ale veľa rúk!
Našťastie
máme veľa úloh a neexistujú žiadne malé úlohy.
Dobre, takže, rodičia, ak chcete
zobrať všetkých do svätyne,
všetkých roztriedime.
Pridelíme vám úlohy
a budeme mať úplne prvú skúšku.
Dobre, choďte von.
Môžem si ich vyskúšať?
No, to boli Gladysine krídla.
Nikomu nedovolí dať si ich na seba.
Ale ak zbehneš dolu, nájdeme ti úplne nové.
„Hej. Narodilo sa vám dieťa.“
Koniec
Ollie Herdman je teraz veterinár
a špecializuje sa na výskum mačiek.
Claude Herdman je teraz učiteľom na štátnej škole.
Jeho žiaci sa mu neodvážia nadávať.
Leroy Herdman bol niekoľkokrát vo väzení,
ale už je na tom lepšie.
(Úprimne, 1 zo 6 Herdmanovcov, to nie je zlé)
Gladys Herdmanová je letuška.
Jej cestujúci vždy dávajú pozor.
Ralph Herdman je pastorom najväčšieho kostola na stredozápade.
Jeho posledná kázeň mala názov: „A čo Herodes?“
Imogene Herdmanová hrala v pár filmoch
a potom viedla vianočné divadlo v Ralphovom kostole.
V súčasnosti je matkou piatich detí...
a nikto nikdy nemusí tŕpnuť, kde je.
Preklad titulkov: Nikoleta Bálintová