Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
-Kdo je to? -Jensen.
Dej mi chvilku.
Ano?
-Karolíno, musím tě požádat, aby ses odstěhovala. -Cože?
Musím tě požádat, aby ses odstěhoval. Potřebuji ten pokoj pro někoho jiného.
-Bydlím tady. -Ale neplatíš.
-Já zaplatím. -Karolíno?
-Chci se obléknout! -Musíš pochopit...
Chci jim ukázat pokoj.
-Kolik dlužím? -Za 14 týdnů.
-Zítra ty peníze přinesu. -Je potřeba vyčistit komín.
-Tentokrát to zvládneš. -Já vím!
Zítra ti je přinesu. Co se děje?
-Karolíno, dej ty ruce pryč. -Bydlím tady už léta.
-Já mám peníze. -Nemáš, Karolíno.
Omlouváme se, že jsem se opozdil. Prosím, pojďte za mnou.
Tady žádný volný pokoj není. Omlouvám se.
-Tady jsou peníze za tři a půl týdne. -Chceš, abych zavolal policii?
Chceš, abych tě hnal k soudu a ty peníze od tebe vysoudil?
Nechci být krutý.
Jsem rozumný a trpělivý. Dokonce zdvořilý.
Prosím, pojďte se mnou.
Teplá voda teče mezi 10 -12 hodinou.
Kuchyně je tady. Karolíno, prosím.
-Z trouby se dost kouří. -Komín dnes vymeteme.
Jsou tady krysy.
Velké krysy.
Vylézají v noci.
Když spíte, koušou vás do nohou.
-Karolíno, to stačí. -Je jich hodně.
Nechci tady bydlet.
Chci domů.
Beru to.
Na zítra zajistím vůz. Jestli chcete, můžete ho použít.
Domluvím přiměřenou cenu.
Jdeme.
Máš kam jít?
Pomůžu ti najít bydlení, jestli chceš.
Přestaňte žvanit, pokračujte v práci.
-Steh musí být rovný. -Jehla se pořád láme.
Tak si dávej pozor.
"Tak si dávej pozor."
-Kolik za to chcete? -15 korun za týden. -To je hodně.
-A co voda? -Je na dvoře.
Ve skříni je kbelík.
-Návštěvy nejsou povoleny. -Jistě.
Ano?
Je tady švadlena, kterou jste si zavolal.
Prosím, pojďte dál.
Obdržel jsem vaši žádost o vdovský příplatek.
-Jak to zvládáte? -Vystěhovali mě z bytu...
Pane řediteli.
-Nějaké zprávy o vašem manželovi? -Ne.
Bez úmrtního listu manžela nemohu vaší žádosti vyhovět.
Váš dopis mě velmi dojal. Vaše situace je...
Víte...
Jak se váš manžel jmenuje?
Peter Nielsen.
Mám kontakty. Můžu se poptat.
Člověk jen tak nezmizí.
Karolína Nielsenová?
Doufám, že vám nevadí, že se scházíme tady?
Čerstvý vzduch pročistí mysl.
O vašem manželovi se mi nepodařilo nic zjistit.
Není na seznamu padlých vojáků, ale to nemusí nic neznamenat.
Je mi to líto.
Neprojdeme se na čerstvém vzduchu?
I já jsem doufal, že narukuji.
Ale bohužel to moje indispozice nedovoluje.
Dělám, co můžu. Například šijeme pro armádu uniformy.
-Dobrý den, pane. -Dobrý den.
Kaštany?
Mohu vás pozvat?
Chutnají vám?
Jestli se potřebujete opřít o něčí rameno, jsem vám k dispozici.
Přeji hezký den.
Extra vydání! V jedenáct hodin, jedenáctého dne!
Kupujte, kupujte! Válka skončila! Německo se vzdává!
Kupujte, kupujte! Přečtěte si novinky!
Děkuji.
Vážení zaměstnanci Kitzlerovy textilní továrny.
Válka v Evropě skončila a doufejme, že nás čeká lepší budoucnost.
I když jsme ve válce přímo nebojovali, způsobila nám nepopsatelné utrpení.
Žádám vás, abyste se ke mně připojili a drželi minutu ticha.
Pomodleme se za padlé.
My všichni.
Děkuji.
Přestaneme šít uniformy a vrátíme se k oblekům,
které šije moje rodina u po několik generací.
Doufám, že se vám jehly už nebudou lámat tak často.
Připijte si se mnou, prosím.
Veselé Vánoce.
Sluší ti.
Jsi krásná.
Děkuji.
Nemůžu uvěřit, že jsi moje.
Karolíno! Karolíno!
Počkej!
Karolíno!
Co chceš?
Kdo jsi? Co chceš? Sundej si to.
Karolíno! Kdo je to?
Můj kamarád.
-Vyhodili tě z práce, Karolíno? -Ne.
Tak proč si vodíš na návštěvu "kamarády"?
Jsem její manžel.
Byl jsem v našem bytě. Bydlí tam cizí lidé.
Kde jsi byl?
Byl jsem zraněný.
Psala jsem ti dopisy.
Dostal jsi je?
Ano.
Proč jsi mi neodepsal? Už je to rok.
Ano.
Promiň.
-Petere? -Ano?
Potkala jsem jiného muže.
Jsem těhotná.
Myslela jsem, že jsi mrtvý. Neozval ses mi.
Já už mám nový život.
Jsi moje manželka.
Běž.
Musíš odejít.
Zmiz odsud!
Běž pryč!
Okamžitě odsud odejdi! Sbohem!
Co se děje?
Omlouvám se, pane, ale tato mladá dáma mě neposlouchá.
-Požádal jsem ji, aby odešla. -Děkuji, vyřídím to s ní.
Co se děje?
Řekni, že si mě vezmeš.
Řekni to.
Ano.
Ano, vezmu si tě.
Jsi statečná.
Až budu mít dům...
Budeš tam se mnou.
Co tam budu dělat?
Co budeš chtít. Budeš mít na starosti služebné.
-Bude za mě služka? -Ne, hlupáčku.
Budeš mít na starosti služebné. Budeš mít vlastní služebnou.
Domluveno?
-Dobrý den. -Dobrý den, mohu vám vzít kabáty? -Ano, děkuji.
-Tohle je ta mladá dáma? -Ano.
Je dobře, že jste přišla. Jsem ráda, že vás konečně poznávám.
Je mi ctí, paní.
Prosím, pojďte se mnou.
Promluvíme si mezi čtyřma očima.
Svlékni se.
Aby tě lékař mohl vyšetřil.
Každá může mému synovi namluvit, že je těhotná, nemyslíš?
Ano.
I spodní prádlo.
Určitě víš, jak se to dělá.
Ano.
Vydržte, už to bude.
Ano.
Už se můžete obléknout.
Ano, je těhotná.
-Můžete to nějak zařídit? -Obávám se, že na to už je pozdě.
-Hezký den, paní baronko. -Hezký den, pane doktore.
-Můj syn si tě nikdy nevezme. -Může sem Jørgen přijít?
Děkuji.
Přiveď ho.
Ano, matko?
Tahle mladá dáma si myslí, že si ji vezmeš.
Ano, mluvili jsme o tom.
Jørgen si může dělat, co chce.
Nikoli ale za mé peníze, ani ne v tomto domě, jak si myslí.
Možná...
Říkal jsi něco, synu?
Možná jsme se unáhlili.
-Prosím, odpusť mi. -Jørgene?
Nechtěl jsem, aby to zašlo tak daleko.
Co se děje?
Podej mu kapesník.
Děkuji.
Mohla bys nás, prosím, nechat o samotě?
Navíc už tě v továrně nepotřebujeme.
Odejdi, prosím.
Omlouvám se.
Váš kabát.
Politováníhodná situace.
Obsazeno.
Co to děláš?
Sedni si sem.
-Ereno, podej mi ručník. -Ano.
Přitlač to. Tlač.
-Co se tady děje? -Jen uklouzla.
-Když tady někdo vklouzne, tak... -Postarám se o ni, bude v pořádku.
Jestli nepřestaneš krvácet, musíš okamžitě vyhledat lékaře.
-Doprovodíme tě domů. -Díky, jsem v pořádku.
Nejsi v pořádku, když do sebe strkáš jehlici. Doprovodíme tě domů.
Říkám, že jsem v pořádku.
Existují i jiné možnosti.
Pomohu ti najít pěstounskou rodinu.
Některé ženy nemohou mít děti, jiné jich mají víc, než by si přály.
Je logické, že si navzájem pomáháme.
Půjdu tudy.
Až se dítě narodí, přijď za mnou.
Nedávej mu jméno. Bude to tak jednodušší.
-Proč mi pomáháš? -Kdo jiný by měl?
-Účtuji si poplatek. -Mohu si to vzít?
Chovej se slušně. Ty jedna.
-To je v pořádku. -Tady.
Pozor na krvácení. Buď opatrná.
-Sbohem, jdeme. -Měj se.
Pozor na tu díru, hop.
Karolíno?
Přišla jsi o práci?
Tohle ti donesl nějaký muž.
Vzala jsem si, co jsi mi dlužila.
Všichni mě poslouchejte! Dnes potřebuji jen 20 lidí.
Ty nejsilnější, ty, které zvládnou těžkou práci.
Stůjte, to stačí, stůjte!
Běžte pryč.
Z cesty!
Pojď sem.
To byla Nancy a Claude!
Vzácní hosté.
Dámy a pánové.
Bojoval někdo z vás ve velké válce?
Ne, ne, ne... Ne? Ani ty ne?
To jsem si myslel.
Seděli jste doma, v bezpečí a pohodě, četli noviny a popíjelo pivo.
Bylo tam několik nešťastných duší. Na bitevním poli.
Dámy a pánové.
Dovolte mi, abych vám představil velkou senzaci.
Tohle vyplivla válka. Bubnuj!
Zrůda!
Dámy a pánové, dobře se podívejte.
Pohleďte na to, o čem v novinách nepsali.
Pohleďte se do tváře bolesti a žalu.
Monstrum!
Dámy a pánové, odváží se ho někdo z vás dotknout?
Nikdo se té zrůdy nechce dotknout?
On nekouše.
Výborně.
Vzadu máme odvážnou mladou dámu.
Pojďte blíž. Přistupte blíž.
Pojďte blíž. Udělejte jí místo.
Dobrá práce.
Pojďte ke mně.
Prosím.
Ukaž tu díru, Petere.
Vida, vida.
Možná malý polibek, co vy na to?
Tohle ubohé zvíře si nepamatuje, jak polibek chutná.
Jen se ti něco zdá.
Uklidni se.
Pusť mě!
-Karolíno? -Moment.
-Co se děje? -Moment.
Otevři ty dveře!
-Karolíno? -Tiše.
-Karolíno, otevři dveře. -Zmlkni!
Tohle není blázinec, Karolíno.
Jestli nepřestane křičet, vyhodím tě. Rozumíš?
Omlouvám se.
Co se stalo?
Co to je?
Morfin.
Uklidňuje mě to.
Běž spát, Karolíno.
Promiň.
-Co se děje? -Kbelík...
Posaď se.
Podívám se, ano? Ukaž mi to.
-Musím ti sundat kalhotky. -Co se tady děje?
Co si myslíš? Rodí.
-Odvez ji do nemocnice. -Neodvezeš ji tam sám?
Nestůj tam jen tak. Přines mi ručníky a vodu.
-Najdi nějaké ručníky. -Idioti!
Ano, dobře.
Už to skoro bude. Podívej se na mě, tlač, tlač.
Teď pořádně zatlač. Křič, nestyď se, křič.
Musíš pořádně zabrat. Jiná cesta nevede.
Rozumíš? Podívej se na mě!
Tlač, tlač, teď. Zatlač.
-Chlapeček nebo holčička? -Holčička.
Můžu si ji pochovat?
Ano.
Tak krásná, jsi tak krásná.
Mohla by se jmenovat Susie.
-Není tvoje. -To nevadí.
Můžeme mít další děti.
Jsem neplodný.
Nenechám si ji.
Pojď.
Pojď si za námi sednout.
Je to dar. Nemůžeš ji dát pryč.
Kdo je to?
Někdo za tebou přišel.
-Kdo jsi? -Karolína, potkaly jsme se v lázních.
Pojď dovnitř a zavři dveře.
-To je tvoje miminko? -Ano.
-Mohu se podívat? -Ano.
Chlapeček nebo holčička?
-Holčička. -Je roztomilá.
Jakpak se ten drobeček jmenuje?
-Nedala jsem jí žádné jméno. -To bylo moudré.
Máš peníze?
Ano.
Tady jsou.
Tohle není charita, drahá.
Zbytek přinesu zítra.
Už si na tebe vzpomínám.
-Ta dívka s jehlicí. -Ano.
-Kdy jsi porodila? -Včera.
-Nakojila jsi ji? -Ne.
Tak ji hned nakoj.
-Čaj už se nese. -Děkuji.
Nějaké komplikace při porodu?
Ne.
Narodila se holčička...
Kolikátého je dnes?
To nevím.
Ereno, přines od paní Andersenové noviny, ano?
Víš, kdo moje dítě dostane?
Nějací dobří lidé.
Lékař, právník.
Lidé, kteří si mohou dovolit konat dobro pro druhé.
Bude se mít dobře. Děláš správnou věc.
Přines mi je.
-Zrovna zavírala. -To je dobře.
Narozena 12. srpna... Ne.
Napsala jsem dnešní datum. Porodila jsi včera.
No...
Drž ruce nahoře. Musím to pořádně utáhnout.
Takhle zabráníme laktaci.
Hotovo.
Všechno je připraveno.
Dlužíš mi peníze.
Ano.
-Mohu se rozloučit? -Bude jednodušší, když to neuděláš.
-Děkuji. -Na shledanou.
Karolíno, kde máš dítě?
Dala jsem to pryč.
Komu?
Jedna paní mi pomohla najít pěstounskou rodinu.
-Nechtěla jsi ho? -Ne.
Samozřejmě jsem to dítě nechtěla.
Myslím, že malá potřebuje nakrmit.
Pojď za maminkou, miláčku.
Nemáš hlad?
Co chceš?
Máš peníze?
-Ne. -Tak co tady děláš?
-Přišla jsem ji nakojit. -Nakojit?
-Tvoje dítě už tady není. -Kde je?
Předala jsem ji dál. Šlo to rychle.
-Nepotřebuješ pomoct? -Pod pultem je deka.
-Přines mi ji. -Ano.
-Neměla bys jít k lékaři? -Ne, ne, to přejde.
-Máme zavřeno. -Na ceduli je napsáno otevřeno.
-Řekla jsem, že je zavřeno! -Uklidněte se.
-Vezmi si s sebou domů nějaké sladkosti. -Mohla bych ti pomoct.
Mám mléko, můžu nakrmit děti, než dorazí nové rodiny.
Dobrá.
Je to lepší než kravské mléko.
-Brzy ti laktace skončí. -Ne, když mléko odstříkám.
Dělávala to moje matka, prodávala mléko. Tak ti zaplatím, co ti dlužím.
Dlužíš mi peníze, ne mléko.
Já žádné nemám peníze.
Nemám kam jít.
-Ereno! -Ano? -Pojď sem.
Nebuď suchar.
Je to pro ni zdravější.
Odstříkat mléko trvá dost dlouho.
-Mami, ona smrdí. -Tak ji vykoupeme.
A co já?
-Dagmar? -Už jdu.
-Dobrou noc. -Dobrou noc.
Matka říká, že je čas.
Padnou ti.
Co to je?
Takhle práce je dost emotivní.
-Tohle mě vždycky uklidní. -Není to morfium?
Ne, je to éter. Chceš to zkusit?
Děkuji.
Vstaň.
Pojď.
Děláš správnou věc.
-Neměla bych ho nakojit? -To nemá cenu.
-Proč ne? -Nikdo ho nebude chtít.
Skončí v sirotčinci.
Je tady někdo?
Skončila jsi?
Myslel jsem, že jsi Dagmar.
Co tady děláš?
Víš, že kupovat a prodávat děti je nezákonné?
-Ale přišel jsi, ne? -Ano.
Já jsem jen někdo, kdo šel kolem.
Ale ty tady pracuješ.
Někdy se cítím osamělá.
Já jsem tady.
Tímto bytem prošlo hodně lidí.
Zanechali tady stopy.
Někdy lituji, co jsem udělala.
Drahá, jsi rozrušená.
Co kdybychom se dnes trochu pobavily?
Ticho.
Kdo je ten muž, se kterým se scházíš?
-Svendsen? -Ano.
-Je to Erenin otec? -Ne.
Je to jen chlap, se kterým si užívám.
Nelíbí se mi, jak se na mě dívá.
-Cože? -Mám podezření, že si chce užít i se mnou.
Dnes má Erena narozeniny! Hurá, hurá, hurá!
Pravděpodobně dostane dárek, který si letos přála.
Velkou, dobrou čokoládou a zákusky.
Sfoukni svíčky.
Ještě poslední.
To je nějaké kouzlo?
Teče ti mléko.
-Nakojila jsi dnes Erenu? -Zapomněla jsem.
Tak ji hned nakoj.
-Už nechci, abys sem chodil. -Proč ne?
Už tě nepotřebuji.
Nebudu ti chybět?
Nech toho.
Odejdi.
Ona není jako ty.
Slan... slaná lékořice.
Kongen af Danmark. Ne, bergamotové kapky.
Nugát...
Lékořice...
Nugát.
Dobrý den.
-Jak ti mohu pomoci? -Řekli mi, abych ho sem odnesla.
Jde o dítě?
-Co mám dělat? -Musíš ho nakojit.
-Nemůžu. -Proč ne?
-Není můj. -Tak čí je?
Mé matky.
Vezmete si ho, prosím?
Stačí to?
Ano, stačí.
Je zamčeno.
Otevřu ti.
Udělala jsi správnou věc.
Udělala jsi dobrý skutek. Pomohla jsi, když nikdo jiný nepomohl.
Můžeš si to dítě nechat.
Dokud pro něj nenajdeme dobrou rodinu.
Děkuji.
Na procházky je nejdůležitější mít správné botičky.
Co na ně říkáš?
Líbí se ti?
Tady...
Nádherné, že?
Nemyslíš?
Jeho matka donutila svou dceru, aby ho odnesla Dagmar a mně.
Sama to nezvládla.
Myslím, že je to slabost.
Postarám se o něj, dokud pro něj nenajdeme dobrou rodinu.
-Dagmar ti také pomohla? -Ano.
-Kdo ho dostane? -Dobří lidé.
Možná nějaký lékař, nebo právník.
Lidé, u kterých se bude mít dobře.
-Dostali taky tvoje dítě? -Ano.
Myslím, že se už probudil.
Karolíno?
Můžu spát u tebe?
Ne.
Můžu dostat trochu mléka, abych usnula?
Ne, běž do postele.
Proč?
Už nekojím, běž spát.
Proč jsi mu chtěla ublížit? Proč jsi to udělala?
Co to děláš?
Našla jsem mu rodinu.
-Tak rychle? -Ano.
-Co jsou zač? -To ti nemohu říct.
-Chci to vědět. -Nechtějí, abys to věděla.
Nemůžeš tady být, když do toho taháš city. Tohle je byznys.
Odvezeš ho, protože jsem dala Ereně facku?
Je to tak?
Proto ho odvezeš? Nemám pravdu?
Řekla jsi mi, abych se o něj postarala. Řekla jsi to.
-Tak proč ho odvážíš? -Tak dost!
Nemůžeš mi to udělat, já...
Dobrý den.
Kde jsi byla?
Nezamkla jsi dveře. Někdo by mohl vlézt dovnitř.
Karolíno!
Není ti dobře?
Celá se třeseš.
Karolíno?
Kde je moje dítě?
-Tvoje dítě je s novou rodinou. -Lhářko!
-Kde je? -Tvoje dítě je s novou rodinou.
Vrahu! Zabila jsi ji.
Zabila jsi ji?
Proč?
Uklidni se, klid.
Vím, že to bolí.
Svět je hrozné místo.
Musíme však věřit, že tomu tak není.
Rozumíš?
Ne.
Vezmi si pár kapek.
Zbaví tě to bolesti, pij.
Pomohu ti.
No tak, vypij to. Pij!
Pij.
Hodná holka.
Postarej se o Erenu. Buď na ni hodná.
Nechci ji.
Karolíno?
Karolíno, pojď ke mně.
Uvařila jsem ti polévku.
Musíš něco sníst.
Karolíno, jez.
-Chci kapky. -Už žádné nemáme, lahvička je prázdná.
Sněz něco.
Zkus trochu parafínu.
Tu máš.
Zhluboka se nadechni.
Ještě jednou.
Naposledy.
Odpočívej, brzy se uzdravíš a všechno bude zase dobré.
Udělala jsi správnou věc.
Zbaví tě to bolesti.
Řekni mi něco o sobě.
Nic o tobě nevím.
Jsi z odsud, z města?
Nebo z venkova? Já jsem z venkova.
Dojívala jsem krávy.
Když jsem poprvé rodila, byla jsem sama.
Pupeční šňůru jsem překousla zuby.
Další se narodili mrtví.
Všech pět.
Je mi zima.
Je tady zima.
Je zima.
-Nedáš si čaj? -Ne, děkuji.
Nechtěla bys ji naposledy nakojit?
Ne, raději bych šla.
Frido? Chci odejít, hned.
Doprovodím vás, ano?
-Sbohem. -Je tady Karolína?
Ne. Udělala jsi správnou věc.
Nechceš to tentokrát udělat sama?
Není to těžké Stačí pořádně zmáčknout.
Ne.
Stiskni ji silně, jako bys ji nikdy nechtěla pustit.
Dělej, přitlač.
No tak.
Ne, nechci to udělat.
Paní Overbyová?
Otevřete dveře, prosím.
Rozmyslela jsem si to.
Chci své dítě zpět.
Karolíno! Jsi tam?
Otevři dveře.
Jestli neotevřeš, zavolám policii.
Slyšíš mě?
Dítě dostala jiná žena.
Nevíme, co je zač.
Je z venkova a...
Neznáme její jméno, už s dítětem odjela.
Musíme se hezky obléct.
Musíme být upravené.
Oblékni se.
Obleč se!
Vezmi si to.
Ereno?
Co to děláš?
Prosím, slez dolů.
Dagmar Overbyová, tady policie, otevřete!
-Neopouštěj mě. -Prosím, slez dolů.
Nemáš kam jít. Zůstaň.
Otevřete dveře, nebo je vyrazíme.
Jste Dagmar Overbyová?
-Ano. -Odveďte ji.
Pojďte, prosím, s námi.
Ano.
-Musím vzít Erenu s sebou. -Postaráme se o ni.
-Postaráme se o ni, pojďte. -Vezmu ji s sebou. -Ereno.
Dobrá práce, skvělé. Drž balanc.
Na zdraví!
DOPADENA VRAŽEDKYNĚ DĚTÍ
Brzy vyrážíme na jih.
Dohodli jsme se, že můžeš jet s námi, jestli chceš?
Děkuji.
Co jsi dělala se svým dítětem?
Dala jsem dítě pryč.
Asi to tak bylo lepší.
Kde máš svůj lék?
Zvládneš to i bez něj.
Pojď ke mně.
Jak jste zabila dítě paní Andersenové?
Nevzpomínám si.
Co jste udělala s tělem dítěte paní Andersenové?
Už si nevzpomínám.
Možná jsem ho spálila. Možná jsem ho hodila do kanálu.
Možná v listopadu, možná v březnu. Bylo jich tolik.
V zápisníku, nalezeném ve vašem bytě, je zaznamenáno
35 schůzek s ženami a jejich dětmi.
-Zabila jste je všechny? -Kde je moje dítě?
Chci své dítě. Ty hnusná mrcho! Ty hnusný vrahu!
Shoř v pekle!
Pusťte mě na ni.
-Vrahu. -Věděl ještě někdo o tom, co jste s těmi dětmi dělala?
Ne.
A co vaše tzv. dcera Erena?
Věděla to?
Ne.
Existuje nějaký důkaz, že dívka, které říkáte dcera, je vaše dcera?
Máte moje slovo.
Podle lékařů jste příliš stará, abyste byla její matka.
Vy máte také starý penis.
-Kde je? -V sirotčinci, kam jsme ji umístili, se má dobře, slibuji.
Chci ji vidět. Pak vám povím o dalších čtyřech.
-Další čtyři? -Ano, ještě čtyři, možná pět.
Jedno jsem dala na toaletu na Prinsgade.
Jedno jsem odvezla s sebou v tašce, když jsem jela do...
Proč, paní Overbyová?
Proč jste je všechny zabila?
Bylo to nutné.
Jak to myslíte?
Ty děti způsobily svým matkám hodně utrpení. Pomohla jsem jim!
Pochybuji, že by matka chtěla zabít své dítě.
Co jiného měly dělat?
Slíbila jste jim pro ně lepší život. Milující pěstounskou rodinu.
Copak taková existuje? Rozhlédněte se kolem sebe.
Nikdo z nich nevěří, že jejich hanebné dítě
bude mít za otce milujícího lékaře nebo za matku váženou dámu.
Dělala jsem jen to, co bylo nutné.
Udělala jsem jen to, čeho jste nebyly schopny.
Jen si to bojíte přiznat.
Vlastně byste mi měly poděkovat.
Zabijáku!
-Shoř v pekle! -Pověste ji.
Stráže, odveďte ji.
Zabte ji!
Buď vůle tvá, jako v nebi, tak i na zemi.
Chléb náš vezdejší dej nám dnes a odpusť nám naše viny,
jako i my odpouštíme našim viníkům.
A neuveď nás v pokušení, ale zbav nás od zlého.
Neboť království, moc a sláva jsou tvoje. Nyní i navěky, amen.
Můžete jíst.
Adoptovat sedmileté dítě je dost neobvyklé.
Promyslela jste si to dobře?
Ano.
Jste si jistá?
Ano.
Lidé, jako vy, si zaslouží náš vděk.
Dáte dítěti druhou šanci.
Přivedu vám to děvče.
Běž za tou paní.
INSPIROVÁNO SKUTEČNÝM PŘÍBĚHEM
Přeložila: Saurix Děkuji za přízeň a sledovanost. Podpořit mě můžete na www.titulky.com