Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
FATA CU ACUL
- Cine e ? - Jensen.
O clipă.
Da ?
- Karoline, trebuie să te muţi. - Poftim ?
Trebuie să te muţi. Am nevoie de cameră pentru altcineva.
- Dar eu locuiesc aici. - Dar fără să plăteşti.
- O să plătesc. - Karoline ?
- Stai să mă îmbrac ! - Trebuie să înţelegi...
O să le arăt camera chiar acum.
- Câţi bani îţi datorez ? - Plata pe 14 săptămâni.
- O să-ţi plătesc mâine. - Coşul de fum trebuie curăţat.
- Fă-o la timp de data asta. - Ştiu !
Plătesc mâine. Ce se întâmplă ?
- Ia mâna de pe umerul meu. - Locuiesc aici de mulţi ani.
- Am banii. - Nu, Karoline.
Îmi pare rău pentru întârziere. Vă rog să mă urmaţi.
Nu aveţi ce cameră să vedeţi. Îmi pare rău.
- Uite plata pentru 3 săptămâni jumate. - Vrei să merg la poliţie ?
Mă forţezi să te dau în judecată ca să recuperez toţi banii de la tine ?
Nu vreau să fiu tiran.
Sunt un om rezonabil şi răbdător. Chiar politicos.
Vă rog să mă urmaţi.
Între orele 10 şi 12 avem apă curentă.
Aici e bucătăria. Karoline, te rog.
- Cuptorul scoate mult fum. - Şemineul va fi măturat astăzi.
Avem şobolani.
Şobolani mari.
Ies noaptea.
Când dormi, îţi muşcă picioarele.
- Karoline, ajunge. - Sunt mulţi.
Nu vreau să stau aici.
Vreau să merg acasă.
E ceea ce trebuie.
Voi aranja pentru o trăsură mâine. O puteţi folosi după aceea, dacă doriţi.
Mă voi asigura că preţul să fie rezonabil.
Haideţi.
Ai un loc unde să stai ?
Te pot ajuta să găseşti o cameră pe care ţi-o poţi permite.
Fără discuţii, treci la treabă.
- Ţineţi linia. - Acul se tot rupe.
Atunci fii atentă.
„Atunci fii atentă”.
- Cat costă ? - 15 coroane pe săptămână.
Asta e mult.
- Ce zici de apă ? - În curte.
Există o găleată în dulap.
Oaspeţii nu au voie.
Sigur.
Da ?
Croitoreasa pe care ai vrut să o vezi.
Vă rog. Intraţi.
Am primit scrisoarea dvs.,
prin care solicitaţi suplimentul pentru văduve.
Cum vă descurcaţi ?
Am fost evacuată din apartamentul meu...
Domnule director.
- Vreo veste de la soţul dumneavoastră ? - Nu.
Fără certificatul de deces al soţului dumneavoastră,
nu vă pot satisface cererea.
Dar scrisoarea dumneavoastră m-a mişcat. Circumstanţele dumneavoastră sunt...
Ei bine...
Pot să vă întreb cum îl cheamă pe soţul dumneavoastră ?
Peter Nielsen.
Am relaţii. Pot să întreb în jur.
Un om nu dispare pur şi simplu.
Karoline Nielsen.
Sper că nu vă deranjează să ne întâlnim aici ?
Aerul proaspăt îţi limpezeşte mintea.
Nu am reuşit să găsesc nicio informaţie despre soţul dumneavoastră.
El nu este pe lista soldaţilor căzuţi, dar...
asta nu înseamnă prea mult.
Îmi pare rău.
Mergem la o plimbare ?
Şi eu am visat să mă înscriu.
Desigur, poziţia mea nu-mi permite acest lucru.
Fac ce pot de aici. Uniformele pe care le producem, de exemplu.
- Bună ziua, domnule. - O zi bună.
Castane.
Pot să vă fac cinste ?
Îţi place ?
Dacă ai nevoie de un umăr pe care să te sprijini,
sunt la dispoziţia ta.
Să aveţi o zi bună.
Extra, extra !
În al unsprezecelea ceas din a unsprezecea zi !
Cumpăraţi aici ! Războiul s-a terminat ! Germania se predă !
Cumpăraţi aici ! Citiţi totul despre asta !
Mulţumesc.
Dragi muncitori de la fabrica de cusut Kitzler.
Războiul din Europa s-a încheiat
şi speram, un viitor mai luminos ne aşteaptă.
Chiar dacă nu am participat la război
acesta a cauzat suferinţe de nedescris.
Vă voi ruga să vă alăturaţi mie într-un moment de reculegere.
Să spunem o rugăciune pentru cei căzuţi.
Toată lumea inclusă.
Vă mulţumesc.
Vom opri producţia de uniforme şi revenim la lenjeria catifelată
care a fost semnătura familiei mele de generaţii.
Mă aştept că mai puţine ace să se rupă, va fi o schimbare binevenită.
Vă rog să vă alăturaţi mie într-un toast.
Crăciun Fericit.
Aşa.
Eşti frumoasă.
Mulţumesc.
Nu pot să cred că eşti a mea.
Karoline !
Aşteaptă !
Karoline !
Ce vrei ?
Cine eşti tu ? Ce doreşti ? Dă-ţi aia jos.
Karoline ? Cine e ?
Prietenul meu.
- Ţi-ai pierdut slujba, Karoline ? - Nu.
Atunci de ce vin „prieteni” în vizită ?
Eu sunt soţul ei.
Am fost la apartamentul nostru. Alţi oameni locuiesc acolo acum.
Unde ai fost ?
Am fost rănit.
Ţi-am scris scrisori.
Le-ai primit ?
Da.
De ce nu mi-ai scris înapoi ? A trecut un an.
Da.
Îmi pare rău.
- Peter. - Da ?
Am cunoscut pe altcineva.
Şi sunt însărcinată.
Am crezut că ai murit. Tu m-ai făcut să cred asta.
Am o nouă viaţă.
Tu eşti soţia mea.
Du-te.
Trebuie să pleci.
Du-te !
Pleacă de aici, acum !
Adio !
Ce se întâmplă ?
Îmi pare rău, domnule, această femeie nu ascultă.
- Am rugat-o să plece. - Mulţumesc. Poate să intre puţin.
Ce se întâmplă ?
Spune că te vei căsători cu mine.
Spune-o.
Da.
Da, mă însor cu tine.
Eşti curajoasă.
Când voi ajunge în acea casă...
O să te iau cu mine.
Ce să fac eu acolo ?
Ce vrei tu. Ai putea fi responsabilă cu menajerele.
- Asta mă face o servitoare ? - Nu, prostuţo.
Responsabilă de menajere. Vei avea propria ta camerista.
- Bună ziua. - Bună ziua, pot să vă iau paltoanele ?
Da, vă mulţumesc.
Aceasta este tânăra doamnă ?
Da.
Foarte frumos din partea ta că ai venit. Sunt încântată să vă cunosc în sfârşit.
E o onoare, domnişoară... Doamnă...
Vă rog, veniţi cu mine.
Asta e doar între noi, femeile.
Dezbracă-te.
Pentru că doctorul să te examineze.
Oricine îi poate spune fiului meu că este însărcinată, nu crezi ?
Da.
Doar lenjeria de corp.
Trebuie să ştii cum funcţionează.
Da.
Se va termina într-un minut.
Da.
Te poţi îmbrăca acum.
Da. E însărcinată.
- Se mai poate face ceva ? - Mi-e teamă că e prea târziu.
- Bună ziua, doamna baroneasa. - Bună ziua, doctore.
Fiul meu nu se va căsători niciodată cu tine.
Poate Jřrgen să ni se alăture acum ?
Mulţumesc.
Adu-l aici.
Da, mama ?
Domnişoară are impresia, că voi doi vă veţi căsători ?
Am discutat despre asta, da.
Jřrgen este liber să facă ce doreşte.
Nu cu banii mei, nu în această casă,
ci unde şi cum vrea el.
Poate...
Ai spus ceva, fiule ?
Poate că am grăbit lucrurile.
- Te rog să mă ierţi. - Jřrgen ?
Nu am vrut să se ajungă atât de departe.
Ce se întâmplă ?
Dă-i o batistă.
Mulţumesc.
Vrei te rog să ne laşi acum ?
În plus, serviciile tale la fabrica nu mai sunt necesare.
Te rog să pleci acum.
Îmi pare rău.
Haina ta.
Este regretabil.
Ocupat.
Ce faceţi ?
Haide.
Stai jos aici.
- Erena, dă-mi prosopul tău. - Da.
Apasă.
- Ce se întâmplă aici ? - Tocmai a alunecat.
- Nu ne plac oamenii care alunecă aici. - O să am eu grijă de ea.
Dacă sângerarea nu se opreşte, trebuie să mergi imediat la doctor.
- Te vom escorta acasă. - Mulţumesc, sunt bine.
Nu-ţi bagi un ac în tine, dacă eşti bine. O să te ducem acasă.
Am spus că sunt bine.
Există o altă cale.
Te pot ajuta să găseşti o familie adoptivă.
Unele femei nu pot avea copii, altele au mai mulţi decât şi-au dorit.
Este logic să ne ajutăm reciproc.
Eu merg pe aici.
Vino să mă vizitezi când se naşte copilul.
Nu-i da un nume. E mai uşor aşa.
- De ce m-ai ajuta ? - Cine altcineva ar face-o ?
- Eu cer o taxă. - Pot lua una ?
Poartă-te frumos. Tu...
- E-n regulă. - Poftiţi.
Ai grijă cu sângerarea. Nu e de glumit.
- La revedere. Haide. - Pe curând.
Ai grijă la groapa, sari.
Karoline ?
Ţi-ai pierdut slujba ?
Un om a venit cu plicul ăsta.
Am luat ce-mi datorai.
Ascultaţi cu toţii ! Am nevoie doar de 20 azi.
Am nevoie de cei mai puternici. Cei care pot face treaba.
Stop, e de ajuns.
Ieşi afară.
- Ai grijă. - Hei !
Vino acum.
Nancy şi Claude !
Oaspeţi de onoare.
Doamnelor şi domnilor.
A participat cineva de aici în Marele Război ?
Nu, nu, nu... Nu ? Nici tu, nu ?
Asta e ceea ce am crezut. În timp ce tu stăteai acasă, în siguranţă,
citind ziarul şi beai bere.
Câteva suflete nefericite au fost acolo. Pe câmpul de luptă.
Doamnelor şi domnilor.
Permiteţi-mi să vă prezint o senzaţie.
Asta e ceea ce a scuipat războiul.
Ciudat !
Doamnelor şi domnilor. Uitaţi-vă bine.
Uitaţi-vă direct la ceea ce ziarele nu au scris.
Priviţi chipul durerii.
Monstru !
Doamnelor şi domnilor. Îndrăzneşte cineva dintre voi să-l atingă ?
Nimeni nu vrea să-l atingă pe bietul ciudat ?
El nu va muşca.
Bine.
Chiar în spate avem o domnişoară curajoasă.
Vino mai aproape.
Să-i dăm o mână de ajutor.
Bine lucrat.
Vino la mine.
Te rog.
Gaură, Peter.
Bine, bine, bine...
Un mic sărut, poate ?
Acest animal jalnic probabil nu-şi poate aminti cum e un sărut.
Este doar un coşmar.
Calmează-te.
Dă-i drumul !
- Karoline ? - Doar un moment.
- Ce se întâmplă ? - Doar un moment.
Deschide uşa !
Karoline.
- Karoline, deschide uşa. - Taci din gură !
Asta nu e o casă de nebuni, Karoline.
Dacă nu se opreşte, o să vă dau afară.
Îmi pare rău.
Ce s-a întâmplat ?
Ce este asta ?
Morfină.
Mă ajută să mă calmez.
Culcă-te la loc, Karoline.
Îmi pare rău.
- Ce se întâmplă ? - Găleată...
Stai jos.
Lasă-mă să văd. Lasă-mă să văd.
- Trebuie să scoatem pantalonii. - Ce se întâmplă ?
Tu ce crezi ? E în travaliu.
- Atunci du-o la spital. - Vrei să o duci tu ?
Nu sta acolo. Adu-mi nişte prosoape şi apă.
- Aduceţi nişte prosoape. - Idioţilor !
Da. Bun.
E aproape acolo. Uită-te la mine. Haideţi. Împinge, împinge.
Următoarea dată, împinge tare. Vei urla până iese.
Foloseşte-ţi toată forţa. E o singură cale de ieşire.
Înţelegi ? Uită-te la mine !
Acum împinge. Împinge.
- Băiat sau fată ? - Fata.
Pot să o ţin în braţe ?
Da.
Atât de frumoasă. Eşti atât de frumoasă.
Ai putea fi numită Susie.
Dar ea nu este a ta.
Nu mă deranjează.
Am putea avea un alt copil.
Sunt ipotent.
Nu vreau să o păstrez.
Vino.
Vino să stai cu noi.
Acesta este un cadou. Nu e ceva ce arunci.
Cine e ?
Este pentru tine.
- Tu cine eşti ? - Karoline. Ne-am întâlnit la baia publică.
Intră şi închide uşa.
- Este copilul tău ? - Da.
Pot să-l văd ?
Da.
Băiat sau fată ?
- E fata. - E drăguţă.
Şi cine este aceasta drăguţă ?
- Nu i-am dat nume. - Asta a fost înţelept.
Ai banii ?
Da.
Poftim.
Asta nu e o caritate, dragă.
O să aduc restul mâine.
Îmi amintesc de tine acum.
Fata cu acul.
Da.
- Când ai născut ? - Ieri.
- Ai hrănit-o azi ? - Nu.
Atunci hrăneşte-o acum.
- Aici e ceaiul. - Mulţumesc.
Vreo complicaţie în timpul naşterii ?
Nu cred.
O fetiţă născută...
Ce dată e azi ?
Nu ştiu.
Erena, vrei să aduci hârtia de la doamna Andersen ?
Ştii cine va luă copilul meu ?
Nişte oameni buni.
Doctori, avocaţi. Oameni care îşi pot permite să facă bine altora.
Va fi bine. Faci ceea ce trebuie.
Asta e bine.
- Tocmai terminasem de citit. - Asta e bine.
Născută pe 12 august... Nu.
Scriu asta azi, iar tu ai născut ieri.
Ei bine...
Braţele sus. Cât de tare poţi.
În cele din urmă te vei opri din alăptat.
Gata.
Îmi datorezi bani.
Da.
- Ar trebui să-mi iau la revedere ? - E mai uşor dacă nu o faci.
- Mulţumesc. - La revedere.
Karoline, unde ţi-e copilul ?
L-am dat.
Cui ?
O doamnă mă ajută să găsesc o familie adoptivă.
- Nu ai vrut-o ? - Nu.
Bineînţeles că nu am vrut-o.
Cred că celui mic îi este foame.
Hai la mama, dragule.
Vrei să mănânci ?
Ce vrei ?
Ai adus banii ?
- Nu. - Atunci, ce faci aici ?
- M-am gândit că aş putea să o hrănesc. - Să o hrăneşti ?
- Copilul tău nu mai este aici. - Unde e ?
Am dat-o mai departe. Aceste probleme nu pot aştepta.
- Ai nevoie de ceva ? - Este o pătură sub tejghea.
- Adu-mi-o. - Da.
- Ar trebui să cer ajutor ? - Nu, nu. O să treacă.
- E închis. - Semnul spune deschis.
- Am spus închis ! - Calmează-te.
- Ia nişte dulciuri acasă cu tine. - Mi-ar plăcea să lucrez pentru tine.
Am lapte. Pot hrăni bebeluşii în timp ce îşi aşteaptă noile familii.
Sigur că da...
E mai bun decât laptele de vacă.
Laptele tău n-o să ajungă.
Nu şi dacă mă mulg singură.
Mama mea a făcut-o, şi-a vândut laptele. Aşa îţi pot plăti ce-ţi datorez.
Îmi datorezi bani, nu lapte.
Nu am niciun ban.
Nu am unde să mă duc.
Erena ! Vino aici.
Nu fi pudică.
E sănătos pentru ea.
În plus, mulsul manual durează o veşnicie.
Mamă, ea pute.
Atunci, hai să facem o baie.
Ce zici de mine ?
- Dagmar ? - Vin şi eu.
Noapte bună.
Mama spune că e timpul.
Ţi se potriveşte bine.
Ce este asta ?
Uneori devin atât de emotivi.
- Asta mă ajută să-mi păstrez calmul. - Este morfină ?
Nu, e eter. Vrei să încerci ?
Mulţumesc.
Ridică-te.
Haide.
Faci ceea ce trebuie.
- Ar trebui să-l examinăm ? - Nu are niciun rost cu acesta.
- De ce nu ? - Nimeni nu-l va dori.
Va trebui să îl dăm la un orfelinat.
Ai terminat ?
Am crezut că eşti Dagmar.
Ce faci aici ?
Ştii că este ilegal să cumperi şi să vinzi copii ?
- Dar şi tu eşti aici. - Da.
Sunt doar cineva care trece pe aici.
Dar tu lucrezi aici.
Uneori mă simt atât de singură.
Sunt aici.
Multe vieţi trec prin acest apartament.
Lasă o urmă.
Uneori regret ceea ce am făcut.
Dragă, acum devii emotivă.
Hai să facem ceva distractiv astăzi.
Linişte.
Cine e omul cu care te vezi ?
Svendsen ?
- Este tatăl Erenei ? - Nu.
E doar un om cu care mă distrez.
Nu-mi place cum se uită la mine.
- Cum aşa ? - Bănuiesc că vrea să se distreze cu mine.
Astăzi este ziua de naştere a Erenei. Ura, ura, ura !
Probabil primeşte un cadou pe care şi l-a dorit în acest an
cu ciocolată şi prăjituri minunate.
Poţi sufla acum.
Ultimul.
Este magic.
Ai scurgeri.
- Ai hrănit-o pe Erena azi ? - Cred că am uitat.
Atunci fă-o acum.
Nu vreau să mai vii.
De ce nu mai vii ?
Nu am nevoie de tine.
O să-ţi fie dor de mine.
N-o face.
Ieşi afară.
Ea nu e ca tine.
Salmi... lemn dulce sărat.
Bomboane cu anasaon. Nu, picături de bergamota.
Nuga...
Lichior dulce...
Nuga.
Bună ziua.
Pot să vă ajut ?
Mi s-a spus să vin aici.
Este vorba despre copil ?
Ce ar trebui să fac ?
Trebuie să-l hrăneşti.
- Eu nu pot. - De ce nu ?
- Nu e a mea. - Atunci a cui este ?
A mamei mele.
Te rog, vrei să-l iei ?
Ajung ?
Da. Îi iau eu.
E încuiat.
Lasă-mă să te ajut.
Ai făcut ceea ce trebuie.
Ai făcut o faptă bună.
Ai ajutat când nimeni altcineva nu ar fi făcut-o.
Poţi păstra copilul.
Până găsim o familie destul de bună.
Îţi mulţumesc.
Este foarte important să avem încălţămintea potrivită
când mergem la plimbare.
Cum ţi se par ?
Îţi plac ?
Asta...
Asta... este frumoasă.
Nu ţi se pare ?
Mama lui a făcut-o pe fiica ei să ni-l dea mie şi lui Dagmar.
Ea nu a putut să o facă singură.
Cred că e o slăbiciune.
Voi avea grijă de el până când vom găsi o familie
care să fie destul de bună pentru el.
- Dagmar te-a ajutat şi pe tine ? - Da.
- Cine îl va lua ? - Oameni buni.
Poate doctori, avocaţi.
Oameni care îşi pot permite să facă bine.
- Ţi-au luat şi ţie copilul ? - Da.
Cred că s-a trezit.
Karoline.
Pot să dorm aici cu tine ?
Nu.
Pot să sug lapte să pot să dorm ?
Nu. Du-te la culcare.
De ce ?
Eu nu mai fac asta. Du-te la culcare.
De ce ai face aşa ceva ?
Ce vrei să faci ?
Am găsit o familie.
- Deja ? - Da.
- Cine sunt ? - Nu pot să îţi spun.
- Eu vreau să ştiu. - Ei nu vor ca tu să ştii.
Nu poţi fi aici dacă eşti atât de emotivă. Asta este o afacere.
E din cauză că am pălmuit-o pe Erena ?
De ce ?
De asta îl iei ?
Mi-ai spus să am grijă de el. Ai spus asta.
- Atunci de ce l-ai luat ? - Destul !
- Nu poţi să-mi spui pur şi simplu... - Linişte !
Mulţumesc.
Unde ai fost ?
Ai lăsat magazinul deschis. Oricine ar fi putut intra.
Karoline !
Nu te simţi bine ?
Tremuri.
Karoline.
Unde este copilul meu ?
- Copilul tău este cu familia ei. - Mincinoaso !
- Unde e ? - Copilul tău este cu familia ei.
Ucigaşo ! Ai ucis-o.
Ai ucis-o ?
De ce ?
Acolo, acolo.
Ştiu că doare.
Lumea este un loc oribil.
Dar trebuie să credem că nu e aşa.
Ai înţeles ?
Nu.
Ia nişte picături.
O să-ţi ia durerea. Haide.
Lasă-mă să te ajut.
Vino aici. Bea. Bea !
Haide.
Fată bună
Ai grijă de Erena. Eşti bună pentru ea.
Eu nu o vreau.
Karoline.
Karoline, vino la mine.
Ţi-am făcut nişte supă.
Trebuie să mănânci ceva.
Karoline, haide.
Picături.
Nu a mai rămas nici una. Sticla este goală.
Mănâncă ceva.
Poţi lua nişte petrol lampant.
Vino acum.
Respiră adânc.
Din nou.
Ultima dată.
Te poţi odihni, dar în curând va trebui să revenim la normal.
Ai făcut ceea ce trebuia.
Aceasta va lua durerea departe.
Spune-mi ceva despre tine.
Nu ştiu nimic despre tine.
Eşti din oraş ?
Sau de la ţară ? De acolo sunt eu.
Obişnuiam să mulg vaci.
Am fost singură când am născut pentru prima dată.
Am muşcat cordonul ombilical cu dinţii mei.
Ceilalţi s-au născut morţi.
Toţi cinci.
Mi-e frig.
Cred că e frig.
E frig.
- Vrei nişte ceai ? - Nu, mulţumesc.
Vrei să o hrăneşti pentru ultima oară ?
Nu, aş vrea să plec acum.
Frida ? Vreau să plec acum.
Lasă-mă să te urmez afară.
- La revedere. - Karoline este aici ?
Nu. Ai făcut ceea ce trebuia.
Vrei să o faci de data asta ?
E uşor. Doar strânge bine.
Nu.
Doar strânge tare,
ca şi cum nu ai vrea să-i dai drumul niciodată.
Haide.
Nu, nu vreau.
Doamna Overby ?
Vă rog, deschideţi uşa.
Ne-am răzgândit.
Vrem copilul înapoi.
Karoline ! Eşti înăuntru ?
Deschide uşa.
O să chem poliţia, dacă nu deschizi uşa.
Mă auzi ?
O femeie a luat copilul.
Nu ştim cine este ea.
Ea este de la ţară şi...
nu-i ştim numele. A plecat deja înapoi.
Trebuie doar să arătăm cât mai bine.
Să ne îmbrăcăm.
Îmbracă-te.
Îmbracă-te !
Pune asta pe tine.
Erena.
Ce faci ?
Ce faci tu ?
Te rog, coboară.
Dagmar Overby, aici poliţia, deschideţi !
- Rămâi cu mine. - Te rog, coboară.
Nu ai unde să pleci. Rămâi.
Deschide uşa sau o vom dărâma.
Dagmar Overby ?
- Da. - Prindeţi-o.
Te rog, vino cu noi.
Da.
- Erena trebuie să vină cu mine. - Vom avea grijă de ea.
- Vom avea grijă de ea. Veniţi. - Erena.
Bine făcut. Grozav. Echilibru, echilibru.
Noroc !
UCIGAŞĂ DE BEBELUŞI A FOST PRINSĂ
În curând vom călători spre sud.
Şi am fost de acord că poţi veni cu noi, dacă vrei ?
Mulţumesc.
Ce ai făcut cu copilul tău ?
L-am dat.
Probabil e mai bine aşa.
Ţi-ai luat medicamentele ?
O să te descurci fără.
Vino.
Cum ai ucis copilul doamnei Andersen ?
Nu-mi amintesc.
Ce ai făcut cu trupul copilului doamnei Andersen ?
Nu-mi amintesc. Poate l-am ars. Poate l-am aruncat în latrina.
Poate în noiembrie, poate în martie. Erau atât de mulţi.
Caietul găsit în apartamentul tău menţionează
35 de întâlniri cu femei şi copiii lor.
- I-ai omorât pe toţi ? - Unde este copilul meu ?
Îmi vreau copilul înapoi. Nenorocito !
Să arzi în iad !
Lasă-mă să plec.
Mai ştie cineva de ceea ce ai făcut cu bebeluşii ?
Nu.
Ce ne spui despre
aşa-zisa fiică a ta, Erena.
Ea ştia ce faci ?
Nu.
Există vreo dovadă că faţa pe care o numeşti fiica ta este fiica ta ?
Cuvântul meu.
În opinia medicilor, eşti prea bătrână pentru a-i fi mama.
Şi penisul tău este bătrân.
- Unde e ? - Sunt sigur că e bine la orfelinat.
Lăsaţi-mă să o văd. Apoi vă spun de încă patru cadavre.
- Încă patru ? - Da, încă patru. Dacă nu cinci.
Am pus un bebeluş în latrina de pe Prinsgade.
Şi... Am luat unul cu mine în geantă când am plecat la...
De ce, doamna Overby ?
De ce i-aţi omorât ?
Era necesar.
Ce vrei să spui ?
Acei copii au cauzat mamelor lor multă suferinţă. Eu i-am ajutat !
Mă îndoiesc că o mamă vrea ca bebeluşul ei să fie ucis.
Ce altceva ar fi trebuit să facă ?
Le-ai promis o viaţă mai bună. O familie adoptivă iubitoare.
Credeţi în asta ? Uitaţi-vă în jur.
Nimeni nu crede că bastardul lor ruşinos
va avea un doctor iubitor că tata sau o doamnă respectabilă drept mama.
Am făcut doar ceea ce era necesar.
Am făcut doar ceea ce vă era frică să faceţi.
Vă e prea frică să recunoaşteţi.
De fapt, ar trebui să-mi daţi o medalie.
Ucigaşo !
- Să arzi în iad ! - Spânzuraţi-o.
Gardă, scoate-o afară.
Omoar-o !
Facă-se voia Ta, precum în cer, aşa şi pe pământ.
Pâinea noastră cea de toate zilele dă-ne nouă astăzi
şi iartă-ne greşelile noastre, precum şi noi vom ierta greşiţilor noştri.
Şi nu ne duce pe noi în ispită, ci izbăveşte-ne de cel viclean.
Pentru că a Ta e împărăţia, puterea şi slava.
Acum şi în vecii vecilor. Amin.
Puteţi mânca.
Este un pic neobişnuit să adoptaţi un copil de 7 ani.
V-aţi gândit bine la asta ?
Da.
Sunteţi sigură ?
Da.
Sunt recunoscător pentru oameni ca tine.
Oferiţi unui copil o a doua şansă.
Merg să aduc fata.
Du-te la doamna.
INSPIRAT DIN FAPTE REALE