Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mikään ei tule olemaan entisellään tämän illan jälkeen.
Ei mikään!
Nämä artistit, ihmiset ja persoonallisuudet…
Tästä tulee uskomattomin ilta ikinä.
Onneksi minulla on hyvä paikka, niin en missaa mitään.
Ajoituksesi on täydellinen.
Hei. -Lionel, mitä kuuluu?
Hyvää.
Bruce… Ja Smokeykin on täällä.
Hyvää uutta vuotta.
Steve!
Sukupolvemme parhaat artistit kokoontuivat yhteen -
tuoden mukanaan egonsa -
ja lahjakkuutensa.
Halusimme pelastaa ihmishenkiä.
Tämän täytyy olla unta.
No niin.
Hei.
Aikaa oli vain yksi yö.
He eivät palaisi seuraavana päivänä.
Kerron, mitä teemme.
Vilske oli kova,
eivätkä ihmiset tienneet, mitä piti tehdä.
Kaikki olivat innoissaan epätavallisesta tilanteesta.
Mikään ei voinut olla kaoottisempaa -
kuin yrittää valjastaa kaikki se luova energia yhteen.
Silmiemme edessä tehtiin historiaa.
Yksi, kaksi.
Aletaan äänittää.
Nyt mennään!
Rockin legendat.
Supertähtien kerma.
Oletteko valmiina?
Hän on ainutlaatuinen nuori laulaja.
Musiikkimaailman kiinnostavimmat supertähdet.
Täältä tullaan.
Valmiina leikkiin.
No niin.
Pistetään bileet käyntiin.
Yritän kertoa teille kaiken niin hyvin kuin muistan.
Lähdin Commodores-yhtyeestä 80-luvun alussa.
Ken Kragen, uusi managerini, sanoi:
"Laulusi ovat tunnetumpia kuin sinä,
joten meidän pitää saada naamaasi enemmän esille."
Lionel Richie.
Julkaisin sooloalbumin -
ja urani lähti nousuun.
Olen yöihminen, joten kaikki elämässäni tapahtui kello yhden jälkeen yöllä.
Eräänä iltana sain Keniltä puhelun,
joka muutti kaiken.
23.12.1984
Ken Kragenin yritys tarjosi manageripalveluja.
Hän oli todella hyvässä maineessa.
Ken Kragen!
Ken oli supertähti.
Hän oli yhtä suuri tähti kuin artistit, mutta toimi musiikkialan bisnespuolella.
Eräänä aamuna saimme kutsun palaveriin.
Kun astuimme sisään, Harry Belafonte oli meitä vastassa.
Se oli pysäyttävää.
Edessämme oli Hollywoodin kuninkaallinen.
Hän on legendaarinen.
Tiesin, että jotain suurta oli meneillään.
KANSALAISOIKEUSMARSSI
Harry Belafonte oli arvostettu johtohahmo,
joka tuli tunnetuksi näyttelijänä ja laulajana.
Hän teki sitäkin yhä,
mutta me pidimme häntä ennen kaikkea ikonisena hahmona -
ja yhteiskunnallisena vaikuttajana.
Uskomme, että artisteilla on tärkeä tehtävä yhteiskunnassa,
sillä he paljastavat yhteiskunnan ongelmat.
Kansalaisoikeuksia piti laajentaa,
ja Harry Belafonten mielestä myös maailman köyhyysongelmat -
etenkin Afrikassa piti nostaa esiin.
Jo jonkin aikaa on uutisoitu -
nälänhädästä Afrikassa, tällä kertaa Etiopiassa.
Kaikkien muiden tapahtumien ohessa -
näillä uutisilla ei ole juurikaan vaikutusta.
Afrikan nälänhätä -
tuntui ihmisistä todella kaukaiselta asialta.
Näimme siitä jotain mainoksissa tai dokumenttiohjelmissa.
Tämä äiti ja kaksikuukautinen vauva -
kohtasivat kuoleman yhdessä.
Nälkäinen lapsi kuolee hiljaa.
Afrikassa heitä kuolee tuhansia.
Miten tällaista valtavaa puutetta ja nälänhätää voi sietää?
Jotain on tehtävä.
Harry Belafonte ehdotti konserttia.
Bob Geldof oli jo tehnyt Band Aid -singlen -
noin kuukausi aiemmin.
Sanoin: "Harry, käytetään Bobin ideaa -
ja otetaan mukaan Amerikan kovimmat tähdet."
Kragen oli puhunut Belafonten kanssa puhelimessa -
ja sanoi: "Minä tarvitsen sinua."
Harry sanoi: "Valkoiset pelastavat mustia,
mutta mustat eivät pelasta mustia."
"Se on ongelma."
"Meidän on pelastettava oma kansamme nälkiintymiseltä."
Hän yritti saada meidät nuoremmat -
kiinnostumaan Afrikan tapahtumista.
Vastasin: "Totta kai."
Tekemistä riitti muutenkin.
Olin American Music Awardsin juontaja.
Minut oli juuri pyydetty tehtävään.
Olin myös lähdössä soolokiertueelle.
Halusin ehdottomasti Quincyn mukaan,
koska hän on mestarillinen orkestroija.
Hän on suosittu esiintyjä, mutta ennen kaikkea tuottaja ja säveltäjä,
joka on työskennellyt Louis Armstrongin, Frank Sinatran,
Little Richardin, Paul Simonin,
Diana Rossin ja Michael Jacksonin kanssa. Quincy Jones.
Tuohon aikaan hän oli todella arvostettu tuottaja.
Kaikki muusikot tällä planeetalla kunnioittivat häntä.
Olin miettinyt asiaa ennenkin.
Lionel soitti ja sanoi: "Tehdään se."
Tunsin tarvetta siihen, sillä etenkin tuolloin -
maailmassa tarvittiin toisten apua.
Siitä se alkoi.
Seuraava kysymys oli: "Kuka tähän lähtee mukaan?"
Lionel ja minä olimme limusiinissa, jossa oli puhelin.
"Sinä ja Stevie Wonder voisitte tehdä biisin."
Emme saaneet Stevieä kiinni.
Lionel jatkoi soittelua koko yön tuloksetta.
Kaikki halusivat Stevie Wonderin. Kukapa ei?
Häntä pidettiin jo silloin sielukkaana, eeppisenä ja legendaarisena.
He olivat myös Stevien hyviä kavereita.
Kun Stevie sanoo: "Soitan takaisin",
odotat kiltisti soittoa, joka voi tulla milloin tahansa.
Sen jälkeen soitin Quincylle.
Hän sanoi: "Tapaan Michaelin huomenna. Katsotaan, mitä mieltä hän on."
Mies, jonka Thriller-levystä tuli juuri kaikkien aikojen myydyin albumi -
ja joka sai enemmän Grammy-ehdokkuuksia kuin kukaan muu.
Michael Jackson on 80-luvun tähti.
Hyvät naiset ja herrat, Michael Jackson.
Michael ja minä tutustuimme jo kivikaudella.
Vartuimme kumpikin Motownilla. Commodoresin ja Jacksonsien laulajina -
ystävystyimme heti.
Olen työstänyt yhtä laulua.
Ei, vaan olet piileskellyt.
Kun hän oppi ajamaan, hän ajoi ensimmäisenä minun luokseni.
Hän pelkäsi kuollakseen moottoritiellä ajamista,
joten hän tiesi kaikki pikkukadut, joiden kautta pääsi minun luokseni.
Stevie ei soittanut minulle takaisin,
joten Michaelin ja minun piti alkaa kirjoittaa ilman Stevieä.
Sanoin Michaelille: "Voin kirjoittaa tämän laulun yksin."
"Sinäkin voit kirjoittaa sen."
"Mutta jos teemme laulun Quincy Jonesin kanssa, sen on oltava aivan huikea."
Olin ensimmäistä kertaa Jacksonien talossa.
Etkö ole silloin Vegasissa?
Tajusin, ettemme olleet kirjoittaneet mitään yhdessä -
emmekä viettäneet aikaa yhdessä.
Sinä saat päättää. -Ihan sama.
Valitse nyt. -En.
Olemme kuin Sonny & Cher.
Hän ei osannut soittaa mitään, joten hän hyräili kaiken -
lukuisille nauhoille.
Anteeksi mitä? Ne olivat täynnä hyräiltyjä ääniraitoja kerroksittain.
Se oli aika mahtavaa.
Meidän piti ensin määritellä, millaisen laulun haluamme.
Haluammeko jotain tällaista? Vai hymnin?
Ei, sitä emme halunneet.
Siinä se on. Siitä lähdimme liikkeelle.
Sen jälkeen piti päättää, mitä laitamme sen päälle.
Kirjoitimme useita lauluja, jotka olivat aika keskinkertaisia.
Michael halusi jotain parempaa.
Hän kutsui minua Lion-eliksi. "Lion-el, tule katsomaan…"
Bubbles-simpanssi. En halunnut pitää sitä sylissäni.
Sillä välin alakerrassa oli täysi tappelu.
"Ole hiljaa."
"Ole hiljaa!"
"Mitä keittiössä tapahtuu, Michael?"
Hän sanoi: "Ricky-lintu tappelee koiran kanssa."
Lintu osasi puhua, ja koira oli sille vihainen.
Sillä välin sain puhelun.
"Lionel, he lähettävät käsikirjoituksen American Music Awardseihin."
Michael työstää omia laulujaan,
emmekä ota hommaa kovin vakavasti, koska aikaa on.
Tästä voi syntyä jotain todella isoa.
Meillä ei ollut biisiä eikä päivämäärää,
mutta koska meillä oli Stevie, Lionel, Michael ja Quincy,
Ken tajusi, että he voisivat soittaa kenelle tahansa.
Siitä tulisi eeppistä.
Meillä ei ollut teknologiaa apuna, eikä edes kännyköitä.
Asiat eivät edenneet nopeasti.
Onneksi Kenin Rolodex-kortisto oli valtava.
Matkustin jättimäisen matkalaukun kanssa, joka oli täynnä Rolodexeja.
Sanoin Belafontelle: "Tämä ei saa olla vain mustien artistien juttu."
Hän oli samaa mieltä.
Kerroin edustavani Kenny Rogersia, joka suostuisi heti.
Kenny Rogers oli todella iso juttu.
Pyysimme mukaan muita edustamiamme artisteja,
kuten Kim Carnesia ja Lindsey Buckinghamia,
mutta artistien aikataulu lyödään lukkoon kuukausia etukäteen.
Se oli logistinen painajainen.
On maanantai ja American Music Awards -ilta.
Kolme kuumaa tuntia countrya, soulia ja rock and rollia.
Lionel Richie juontaa ohjelman suorana maanantaina kahdeksalta.
Koska Lionel juonsi American Music Awardsin,
tajusimme, että sinä päivänä -
Los Angelesiin tulisi todella paljon artisteja.
Kulut oli jo maksettu ja päivämäärä varattu kalentereista.
Se oli ratkaiseva hetki,
jolloin ajattelin "Kuka tulee AMA-gaalaan? Larry Klein."
Tuohon aikaan American Music Awards oli helvetin iso juttu.
Olin buukannut Diana Rossin ja Hall & Oatesin.
Prince, Madonna ja Cyndi Lauper olivat myös tulossa.
Yritän Hall & Oatesia.
Ken Kragen soitti minulle.
Hän sanoi: "Haluan koota ryhmän supertähtiä,
niin monta kuin mahdollista, laulamaan laulun."
Jotta heidät kaikki saisi äänitykseen, se oli pakko tehdä AMA-iltana.
Vaihtoehtoja ei ollut.
Aikaa oli alle kuukausi.
Katsoimme hittilistoilta, kuka myisi eniten levyjä.
Toivottakaa tervetulleeksi hänen kuninkaallinen pahuutensa, Prince!
He halusivat saada Princen. Hän oli julkaissut "Purple Rainin".
Kenet haluat nähdä elokuvassa?
Princen.
Voitko hieman tarkentaa?
Princen.
Entä kenet muun? -Princen.
Prince oli rakastunut Sheila E:hen.
Sheila E.
Hän oli Princen lyömäsoittaja ja myös loistava laulaja.
Tarvitsimme vähän kaikkea.
Journeyn laulajan Steve Perryn sinkku oli listoilla kolmantena.
Minä halusin Madonnan.
"Material Girl" ja kaikki muu -
vetäisi toisenlaista yleisöä,
mutta Ken halusi Cyndin. Riitelimme siitä.
Saitko kuvan Barbiesta?
Olimme tärkeällä asialla.
Uskon, että rock and roll voi pelastaa maailman.
Ainakin voimme yrittää.
Seuraava kriittinen siirtoni oli tavoitella Springsteeniä.
Ai tähän tuoliin?
Okei.
Vuonna 1985 olin maailman huipulla!
Olimme suosittuja, ja kiertue sujui hyvin.
Springsteen oli huippusuosittu, mutta hän ei osallistunut AMA-gaalaan.
Soitimme Springsteenin managerille Jon Landaulle.
Hän sanoi: "Brucen kiertue päättyy edellisenä iltana."
"Hän ei koskaan lennä konsertin jälkeisenä päivänä. Juttelen hänelle."
Nälänhädän lopettaminen oli tärkeää, mutta mitään ei tehty.
Sitä aina miettii: "Mitä voin tehdä asialle?"
Se tuli aika äkkiä. Normaalisti en olisi tehnyt sitä, mutta asia oli tärkeä.
Kun saimme Bruce Springsteenin, päätimme soittaa Bob Dylanille.
Bob Dylan!
Hän lauloi "Blowin' in the Wind" ja on aina ollut legenda.
Bob Dylan oli tiedostava muusikko.
Hän olisi luonteva valinta,
mutta 80-luvun puoliväli ei ollut hänen parasta aikaansa.
Hän on kuitenkin Bob Dylan. Hän on arvoitus.
Bob Dylanin ja Bruce Springsteenin lupauduttua mukaan -
loppu oli vain toivelistaa.
David Byrnelle ei sopinut.
Van Halen oli kiertueella.
Halusin Bette Midlerin ja Dan Aykroydin.
Michael soitti minulle -
ja kertoi osallistuvansa isoon tapahtumaan.
Hän kysyi, haluanko mukaan.
En ollut tietoinen siitä, mitä Afrikassa tapahtui,
mutta kaikki mitä Michael teki, muuttui kullaksi.
Suostuin siis heti.
ETIOPIA-HANKE
Meillä on maailman upeimmat artistit.
Olisi kauheaa tehdä levy tämän joukon kanssa -
ja epäonnistua, koska kappale ei ole oikea.
Meillä on näyttelijät, mutta käsikirjoitus puuttuu.
Michael ja minä uskoimme, että aikaa on kosolti. Me vain vitsailimme.
Kragen soitti.
Pystyn tuskin nukkumaan. Olen innoissani.
"Asia on niin,
että monet odottavat tätä laulua. Kyse ei ole vain teistä neljästä."
Voi luoja.
Hän sanoi: "Meillä on Billy Joel."
"Ja Willie."
"Tina, Huey Lewis, Paul Simon, Diana Ross, Ray Charles."
Paineet kasvoivat.
"Äänitämme laulun American Music Awards -iltana."
"Mitä oikein tarkoitat?"
Sitten Quincy tulee paikalle. Juuri niin.
Quincy sanoi hiljaa: "Tarvitsen laulun."
Tilanne oli todella vakava.
American Music Awards -gaala on seuraavalla viikolla -
eikä Quincy voi tehdä mitään, ennen kuin meillä on laulu.
En tiedä, mitä tapahtui sen jälkeen, mutta teimme töitä kuin riivatut.
Ehdottelin kaikenlaista, mikä tuntui hyvältä.
Keksin pari sointua.
Michael sanoi: "Seis."
Okei.
Ja sen jälkeen…
Taikuutta.
Meillä on nyt pohja, jossa on muminoita,
mutta ei sanoja.
"We are the world" tuli luultavasti Michaelin kynästä.
"We are the children."
"We are the…" Mitä me olemme? "We are the ones who make a brighter…"
Silmäkulmastani näen,
kuinka pari albumia kaatuu,
ja kuulen…
Mitä hittoa se on?
Kurkkaan olkapääni yli.
Siellä on helkkarin iso käärme.
Michael sanoi: "Siinähän se on, Lion-el. Voi luoja."
Hän oli kadottanut käärmeen huoneeseen.
Se tuli esiin, "kun se kuuli laulua, Lion-el. Se halusi tavata sinut."
"Se haluaa tervehtiä sinua."
Minun oli päästävä pois nopeasti.
Huusin kuin loppu olisi käsillä.
Se oli kauhuelokuva, jossa meikäläisille käy huonosti.
19. TAMMIKUUTA 1985 9 PÄIVÄÄ ÄÄNITYKSEEN
Äänitystä edeltävä aika oli hektistä.
Äänityspaikan valinta oli iso juttu.
Tämä on huippusalainen.
Vaarallisin tietovuoto olisi äänityspaikan sijainti.
Kävimme läpi jokaisen studion Los Angelesissa,
ja A&M-studio oli täydellinen.
Sijainti oli hyvä -
ja äänituotanto ilmiömäistä.
Selvä peli.
Jos paikka vuotaa julkisuuteen,
koko projekti on vaarassa.
Jos Prince, Michael Jackson tai Bob Dylan ajavat paikalle -
ja näkevät väkijoukon, he eivät tule sisälle.
Kragen oli todella huolissaan tietovuodosta.
He olivat aivan vainoharhaisia.
Tapahtumasta on jo vuotanut tietoa,
eikä se ole helpottanut työtämme.
Mistä vuoto tuli? -Se oli sisäinen.
Ai täältä? -Pitää olla varovainen.
Kyseessä oli popmusiikin suurtapahtuma keskellä kaupunkia,
joten se ei voinut pysyä täysin salassa.
20. TAMMIKUUTA 1985 8 PÄIVÄÄ ÄÄNITYKSEEN
Michael ja minä saimme kappaleen valmiiksi -
ja annoimme sen vihdoin Quincylle.
Pitäisikö hän siitä?
Jessus sentään.
Kuuntelin sitä kotona ja olin ällikällä lyöty.
Se oli täydellinen.
Olin tosi iloinen ja kiitin Jumalaa.
Hän piti siitä.
Meidän piti tehdä demoversio,
jotta muut artistit saisivat kuulla, miltä kappale kuulostaa.
Se on se toinen.
Nimeni on Humberto Gatica.
Quincy Jones pyysi minut koko projektin äänittäjäksi.
Haloo?
Miten menee?
Ei voi olla totta.
Michael ja Lionel ovat täällä.
Aloitamme äänityksen ihan kohta.
Yksi, kaksi, kolme.
Tarkoituksena oli tehdä jotain yksinkertaista,
koska kyse oli laulusta ja siitä, mitä eri äänet tuovat tähän tuotantoon.
Anteeksi. Vielä kerran.
"It's true, we'll make a better day." Ihanaa.
Tuntui luontevammalta sanoa taas "brighter".
Tunne on vahvempi, jos käyttää toista sanaa.
Niinkö luulet? -Joo.
Äänityssession puolivälissä sisään kävelee -
Stevie.
Hän luuli meidän kirjoittavan laulua.
Quincy sanoi: "Puhun hänen kanssaan."
Hän kertoi Stevielle, että laulu oli jo kirjoitettu -
ja että äänitämme demoa.
Stevie sanoi vain: "Okei."
Hän ihmetteli: "Miksei minulle kerrottu tästä?"
"Kerroimme siitä kolme viikkoa sitten."
Sillä hetkellä vauva oli jo syntymäisillään.
Meidän täytyy toimittaa nuotit, saatteet ja kasetit artisteille.
Saammeko ne maanantaina? -Tietenkin.
Tarvitsen kasettini huomenna. Se on välttämätöntä.
24. TAMMIKUUTA 1985 4 PÄIVÄÄ ÄÄNITYKSEEN
Sain 50 kasettia, jotka lähetettiin managereille.
Jotkut lähetettiin suoraan artisteille.
Se oli mielenkiintoista aikaa. Ensimmäinen hittilevymme oli julkaistu,
ja sain nauhan, siihen aikaan kasettinauhan,
nuotit ja kutsun, ja soitin demon autossani.
En ollut tavannut Lionelia tai Michaelia, joten oli mahtavaa saada kutsu.
Muistan ajatelleeni, että tästä tulee hitti.
Kuulin siitä, kun Lionel soitti minulle.
Lionel on hyvä ystäväni.
Se oli sillä selvä. Minua ei tarvinnut sen enempää houkutella.
Quincyn toimisto lähetti kasetin.
Kuuntelin sen pari kertaa, ja kertosäe oli mieleenpainuva.
Kun kuulin kappaleen, pidin sitä hyvin laveana.
Musiikki, jonka pitää kantaa monia eri ääniä, yleensä on sitä.
Sanoin: "Okei, siistiä."
Saatekirjeen yksi rivi oli mustattu.
Siinä kerrottiin sijaintipaikka, A&M-studio…
Ken sanoi: "Sijaintia ei saa kertoa."
Olisi ollut tarpeetonta kertoa yksityiskohdista.
Minulla, kuten monilla artisteilla, on todella huono muisti.
Quincy soitti.
"Teemme uutta kappaletta, ja haluan, että sinä hoidat laulusovitukset."
Hän sanoi: "Tule juttelemaan. Aikaa on vähän."
Quincy ja minä tapasimme vuonna 1973.
Olin valkoinen poika, joka varttui mustien gospel-kirkossa.
Quincy kuuli Sarah Vaughanille tekemiäni sovituksia -
ja kutsui minut kotiinsa.
Etuovella hän katsoi minuun ja sanoi: "Et sinä voi olla valkoinen."
Siitä se lähti.
Rakastuimme taiteellisesti ja meistä tuli kuin veljiä,
mutta Quincy oli kenraali.
26. TAMMIKUUTA 1985
2 PÄIVÄÄ ÄÄNITYKSEEN
Olimme minun luonani.
Tom Bahler ja Quincy olivat olohuoneessani.
He tekivät viuhkan.
Kaikkien artistien nimet olivat lapuilla lattialla.
Meidän piti sovittaa lauluosuudet.
Meidän piti valita, ketkä laulavat soolo-osuudet,
joissa oli vain puoli säettä.
Puolikkaan säkeen piti sopia artistin soundiin, tyyliin ja sävellajiin.
Aloin kuunnella jokaista artistia, jonka piti laulaa soolo.
Etsin eroja ja kontrasteja.
Pomolla on likainen soundi.
Seuraavaksi harkitsin Kenny Logginsia.
Kennyllä on puhdas soundi,
joka sopi täydellisesti Springsteenin jälkeen.
Bahler tutki ihmisten äänialueita,
koska hän halusi varmistaa, että heidän olisi helppo laulaa osuutensa.
Olin tehnyt töitä Tinan kanssa,
ja annoin hänelle matalan osuuden, koska matalalla hänen äänensä on lämmin.
Sitten tuli Steve Perry,
jonka ääniala on sävähdyttävä tietyllä korkeudella.
Cyndillä on voimakas ääni jopa "Girls Wanna Have Fun" -biisissä.
Rakastan Hueyta, mutta kaikille ei riittänyt soolo-osuuksia.
Hän mietti myös, kuka seisoisi kenenkin vieressä.
Se johti mielenkiintoisiin keskusteluihin siitä, miten ihmiset ryhmitellään.
Minä luulin, että kaikki menisivät yksi kerrallaan äänityskoppiin laulamaan.
Quincy sanoi: "Ei, se veisi seuraavat kolme viikkoa.
"Laitamme mikrofonit ympyrään,
ja kaikki laulavat katsoen toisiaan."
Vau.
Jotkut artistit ovat häiriköitä.
Mukaan oli tulossa hankalia tapauksia.
Yksi oli Cyndi Lauper, ja Stevie Wonder toinen.
En pelkää, mutta se voi johtaa ongelmiin.
Quincy sanoi: "Aloitetaan alusta. Mitä tapahtuu, kun he tulevat studioon?"
"Meidän täytyy pystyä käsittelemään ketä tahansa,
emmekä voi hukata aikaa. Kaiken pitää sujua saumattomasti."
"Jos pysähdymme hetkeksikin, syntyy kaaos."
Katsoin nimiä. He ovat hienoja artisteja.
Minä olin yksi heistä.
Mitä minä oikein teen?
Mitä ihmettä teen täällä?
Se oli pelottavaa.
Ja sitten yhtäkkiä -
tuo päivä koitti.
28. TAMMIKUUTA 1985
ÄÄNITYSPÄIVÄ
Olin Shrine Auditoriumissa,
kun Lionel saapui sinne varhain aamulla.
Artistimme juonsi suurinta tv-show:ta parhaaseen katseluaikaan.
Vain perinteiset tv-kanavat näkyivät tuolloin.
Olimme todella huolissamme Lionelista.
Minulla ei ole koskaan ollut näin isoa roolia juontajana.
Hauskaahan se on.
Show on mielenkiintoinen, ja odotan sitä innolla,
jos pysyn hereillä!
Studio piti myös saada valmiiksi.
Minua pyydettiin hoitamaan valaistus.
Houkuttelin valaistusalan ystäviä vapaaehtoisiksi -
ja sain laitteet ilmaiseksi.
En usko, että he edes tiesivät, ketkä kaikki olivat tulossa.
Artistit, jotka eivät tulleet AMA-gaalaan, aiheuttivat päänvaivaa.
Quincy Jones soitti minulle.
Hän sanoi vain: "Huomenna olet Los Angelesissa."
Vastasin: "En ole. Olen Las Vegasissa."
Stevie oli Philadelphiassa kello kahdelta tapahtumapäivänä.
Nähdään kesällä.
Bruce Springsteenin kiertue päättyi Buffaloon.
Olin kuullut, millainen sää siellä oli. Se hermostutti.
PERUTTU
Emme voineet vaikuttaa tapahtumiin mitenkään.
Me vain menimme virran mukana.
Hei, olen Lionel Richie.
Olemme Shrine Auditoriumissa Los Angelesissa -
American Music Awards -gaalassa.
Tänään juhlitaan koko yö!
Lionelilla oli paljon vastuullaan sinä iltana.
Hän oli show'n juontaja.
Mikään ei tule olemaan entisellään tämän illan jälkeen.
Hän esiintyi kahdesti -
ja kahmi palkintoja.
Lionel Richie.
-Lionel Richie.
Lionel Richie.
-"Hello."
Taisin voittaa sinä iltana kuusi palkintoa juontamisen lomassa.
Unohdin, että olen töissä.
Lavan takana hän puhui "We Are the Worldista."
30 sekunnin päästä hän oli taas lavalla.
Hän aloitti soolouransa vuonna 1984 -
uudella levyllään The Glamorous Life.
Vuorossa on Sheila E!
Olin silloin Purple Rain -kiertueella. Se vei kaiken aikani.
AMA-gaalassa olin jo aivan sekaisin.
Laulakaa!
Minua jännitti hitosti.
Katsoin yleisöön, mitä ei kannata tehdä.
Sitä näkee ensimmäiset viisi riviä ja ajattelee: "Voi luoja!"
Kaikki yhdessä.
Lionel kertoi minulle, että AMA:n jälkeen -
kaikki laulavat erään laulun. "Haluan, että laulat yhden säkeistä."
Vastasin: "Totta kai."
Lionel toivoi, että myös Prince laulaisi säkeen.
Vastasin, että hän tekee sen sitten kun hänelle sopii.
Katsotaan, mikä mustan musiikin sinkku on suosituin.
Ehdokkaita ovat Prince: "When Doves Cry" ja Michael Jackson: "Thriller".
Sama toistui parissa muussakin kategoriassa.
Kilpailu oli todellista.
Olisi hienoa, jos Michael ja Prince laulaisivat yhdessä.
Silloin voisimme sanoa, että jopa nämä tyypit -
laulavat yhdessä ihmishenkien pelastamiseksi.
"When Doves Cry", Prince.
Princen henkivartijan nimi oli Chick.
Chick oli hemmetin pelottava.
Hän oli valtavan kokoinen tyyppi.
Kun Prince voitti, Chick käveli lavalle hänen kanssaan.
Eihän kukaan hyökkää lavalla jonkun kimppuun.
Ehkä nykyään on eri meininki.
Mieletöntä!
Prince nappasi tärkeimmät palkinnot. Michael ei ollut paikalla.
Hän oli A&M-studiolla tekemässä juttuaan.
Michael. -Niin?
"There's a choice we're making. We're saving our lives."
Jättäisitkö tuon säkeen pois?
Siis "There's a choice…" Voiko joku tuoda minulle sanat?
Jätän sen pois, mutta saatan unohtaa.
Ensimmäisenä paikalle tuli Michael Jackson.
Veimme hänet keskelle huonetta ja käytimme C12-mikrofonia.
Otetaanko uudestaan?
Äänitys päällä.
Hän halusi tuntea olevansa yhtä musiikin kanssa.
Säädetään balanssia ennen pitkää nuottia -
ilman ääniraitaa. -Selvä.
Olin studiolla säätämässä valoja.
Michael Jackson kuunteli jotain -
ja alkoi yhtäkkiä laulaa.
Se oli upein ääni, jonka olin koskaan kuullut.
Anteeksi.
En sanonut "better" vaan "brighter".
Unohdin.
Kun Quincy pyysi minua kirjoittamaan maailman nälänhädästä,
laitoin sydämeni peliin.
Sitä on vaikea pukea sanoiksi,
koska on helpompi puhua laulun kautta.
Kappale puhukoon puolestani.
Quincy, luuletko…
Tarkoitan…
Laulanko "you and me" vai "you and I"?
"You and me" on parempi. -Ok.
Se on paljon sielukkaampi. -Aivan.
Joo. -Countrya.
Niin, countrya. -Upeaa.
Siitä tässä on kyse.
Mielenkiintoista oli se,
että alun perin Michael halusi vain kirjoittaa kappaleen.
Michael ei halunnut laulaa tai olla videolla.
Hän ei halunnut niin isoa roolia.
Suostuttelin Michaelin mukaan.
Olisi ollut iso virhe häneltä, jos hän olisi jäänyt pois.
Mutta hän tuli paikalle ja otti homman haltuunsa.
Miltä se kuulosti?
Upealta.
Fantastista, Mike.
Tulossa ovat vielä Tina Turner, Cyndi Lauper ja Prince.
Kenny Kragen istui ensimmäisessä rivissä. Mainoskatkojen aikana -
Kenny juoksi lavan taakse.
Pysy paikallasi.
Menin hänen luokseen ja sanoin: "Meillä on tilanne päällä."
Cyndi Lauper.
Cyndi Lauper tuli luokseni ja sanoi: "Poikaystäväni kuuli laulun."
"En voi osallistua, koska hän ei pidä sitä hittinä."
Kukaan ei voinut tietää.
Kasassa oli hieno porukka,
mutta olin valtavan väsynyt.
Aikamoinen vuosi, vai mitä?
AMA-shown jälkeen se tuntui välttämättömältä pahalta.
"Cyndi, on tärkeää, että teet oikean päätöksen."
"Älä missaa äänityssessiota."
Mikä ilta!
Käskin artistien mennä suoraan A&M-studiolle.
Miltä tämän iltainen äänitys tuntuu?
En tiedä, mitä tapahtuu. Quincy hermoilee studiolla,
ja haluan mennä paikan päälle.
Mikä on kappaleen nimi?
"We Are the World."
Huhutaan, että Prince ja James Brown voivat olla mukana.
En kommentoi. -Mikset?
En saa puhua siitä. -Meidän on nyt lähdettävä.
Kiitoksia. -Kiitos.
Kun lähdin AMA-gaalasta, auto odotti minua.
Tulimme paikalle, enkä tiennyt yhtään, ketä muita tulisi.
En tiennyt projektista mitään, ennen kuin pääsin Los Angelesiin.
Quincy on monille tärkeä ihminen,
ja kun hän tekee jotain, siihen kannattaa osallistua.
Kaikki oli valmista.
Quincy pyysi minulta paperia ja kirjoitti siihen mahtavan viestin:
"Jätä egosi narikkaan."
Minulla oli onni olla yksi kameramiehistä.
Olin silloin aivan aloittelija. Olin muuttanut tänne kolme vuotta aiemmin.
Tuottaja sanoi: "Mene ulos. He alkavat saapua pian."
Kysymys kuului, kuka tulisi paikalle.
Kenny Rogers saapui juuri.
Kun saavuin studiolle, tajusin,
että paikalla oli sen ajan popmusiikin kerma.
Ray Charles on tulossa. -Voi luoja!
Bette Midler. -Taitaa olla.
Christie Brinkley. Voi luoja! -Näkyykö Billy Joelia?
Se oli pakahduttavaa.
Viestittelimme radiopuhelimilla.
Kuka oli tulossa? Kuka oli jo paikalla?
Kim Carnes saapuu juuri.
Joku tyyppi pysäköi vanhan Pontiac GTO:n kadun varteen.
Se oli Bruce Springsteen.
Ajattelin: "Tämä on kova juttu."
Tuo on Ray. Se on todella hän.
Aivan kuin Vapaudenpatsas olisi saapunut.
Minulle Diana Rossin tulo merkitsi jotain aivan erityistä.
Tunsin olevani unessa.
Kaikki olivat legendoja.
Moikkasin Bob Dylania ja kävelin pois, koska olin peloissani.
Vain artistit pääsivät studioon, joten kenelläkään ei ollut avustajia.
Saimme siis jutella toistemme kanssa,
mikä oli sykähdyttävää.
Oli huumaavaa olla sellaisessa porukassa.
Tunsin olevani alipukeutunut. Se huolestutti minua.
Tunsin Billy Joelin, joten menin hänen luokseen.
Se oli kaikista taianomaista.
Kaikki, jotka olivat siihen aikaan showbisneksessä, olivat paikalla.
Seisoimme korokkeilla.
Paul oli alempana ja katsoi ylös.
Hän sanoi: "Jos pommi osuu tänne, John Denver on jälleen huipulla."
JÄTÄ EGOSI NARIKKAAN
Se on kaunis kappale. -Aivan uskomaton.
Huoneessa vallitsi käsinkosketeltava energia.
Ray ja Willie laulavat pian.
Mutta samalla huoneessa aisti kilpailuhengen.
Egot olivat yhä mukana. Turha teeskennellä muuta.
Julkkikset voivat olla hankalia,
kun heitä ympäröivät managerit, agentit ja stailaajat.
Studiolla kaikki oli toisin.
Musiikkimaailman isoimmat tähdet pitivät sitä ihastuttavana.
He näyttivät melkein ujostelevan.
Se oli kuin leikkikoulun ensimmäinen päivä.
No niin.
Voivatko kaikki tehdä tilaa, jotta…
Pyydän.
Hei, kaikki.
Kuulkaa.
Quincyn piti saada kaikki lapset yhteen.
Haluaisin ensin esitellä Bob Geldofin,
joka toimi inspiraation lähteenä tähän juttuun.
Hän kasasi Band Aid -ryhmän.
Hän palasi juuri Etiopiasta ja haluaisi puhua teille.
Ai, haluanko?
Voin yrittää saada teidät oikeaan tunnelmaan tätä laulua varten.
Laulu pelastaa toivottavasti miljoonia ihmishenkiä.
On hyvä muistaa, että tänä vuonna yhden elämän hinta -
on 7-tuumainen muovinpala, jossa on reikä keskellä.
Me emme osaa kuvitella, mitä tarkoittaa, kun ei ole mitään.
Kun ei ole vettä.
Joillain leireillä jaetaan 15 jauhopussia 27 500 ihmisen kesken.
Aivokalvontulehdus, malaria ja lavantauti riehuvat valtoimenaan.
Ruumiita lojuu vieri vieressä.
Sitä varten olemme täällä,
niin ainakin oletan. En halua masentaa ketään,
mutta ehkä se on paras tapa välittää tunteenne -
laulaessanne tätä kappaletta.
Kiitos kaikille. Toivottavasti tämä toimii.
Quincy on todella fiksu.
Hän käytti Geldofia saadakseen ihmiset keskittymään siihen, mistä oli kyse.
"Pidämme hauskaa,
mutta haluan, että laulatte tämän tunteella."
Olin juuri esiintynyt AMA-gaalassa,
jossa kaikilla oli hauskaa.
Kun Bob kertoi, miksi olemme täällä,
sitä oli vain "vau".
Laulamme kaiken yksiäänisesti jokaisella otolla.
Meidän ei tarvitse miettiä harmonioita.
Haluaisin aloittaa kertosäettä edeltävästä osasta.
Saammeko neljä tahtia ilman ääniraitaa?
Acapulco!
Yksi, kaksi…
Seis, kaikki.
Voisitteko olla hakkaamatta rytmiä jaloillanne.
Korokkeilta kuuluu kova jytinä.
Ilmassa oli jännitystä, sillä aikaa oli vähän.
Teknisesti meidän oli oltava synkassa ja toimittava nopeasti.
Otetaan uudestaan.
Meidän piti opetella kappale ja harjoitella sitä.
Sellaista se oli.
Laulun tuottajina meillä oli kova paine varmistaa -
että kun päästämme Springsteenin -
ja kaikki muut tyypit kotiin, kaikki on tehty.
Meillä oli vain yksi yö -
saada laulu purkkiin.
Lauletaan se nyt kertaalleen läpi -
samassa oktaavissa kuin Michael.
Ne, jotka eivät laula korkealta, ovat hiljaa.
En halua useita oktaaveja tähän ottoon. Äänitämme matalat äänet myöhemmin.
Jos se on liian korkea, voit pitää tauon.
Sitten palaamme ja purkitamme loput. Okei?
Äänitämme tämän pätkän,
ja sitten ryhdytään taas hommiin.
Pistä pyörimään.
Onko kaikilla kuulokkeet?
Bob Dylan tietää,
ettei hän ole Stevie Wonderin kaltainen laulaja.
Dylan tunsi olonsa varmasti epämukavaksi kaikkiin muihin verrattuna.
Joku laulaa eri oktaavissa. -Tiedän.
Tähän ottoon ei tule eri oktaaveja.
Onko se vain heille? -On.
Jotkut sanoivat: "Se ei ole äänialaani."
Entä sinä? -En pysty siihen.
Enhän?
Ne, joiden äänialaan se ei sopinut,
aikoivat laulaa harmoniaa. Mutta sitä ei haluttu.
He halusivat yhtenäisen soinnun.
Laulajat sanovat: "Ole huono hiljaa".
Laula, kun se on alueellasi.
Muutoin lopeta laulaminen.
Ääniä on paljon. Kukaan ei kaipaa yhtä.
Yy, kaa, koo.
Huoneessa oli varmaan 60 tai 70 ihmistä.
Ilma alkoi olla tunkkaista.
Valoni olivat isoja 5 000 watin tultasyökseviä laitteita, -
joten studiossa oli todella kuuma.
Se lisäsi jännitteitä.
Valoteknikkojen ja neljän kuvaajan piti varoa,
etteivät johdot menneet solmuun.
Lisäksi piti olla aivan hiljaa.
Teidän pitää olla hiljaa.
Ottojen aikana ei saa meluta.
Kuvasimme videota -
ja äänitimme kappaletta samaan aikaan.
Voiko mikään mennä pieleen? Totta kai!
Teimme sen aivan perstuntumalta.
Kello kävi. Quincy huolehti kokonaisuudesta.
Minun tehtäväni oli ratkaista ongelmat artistien joukossa.
Ehkä se muutetaan… -Sen pitäisi olla "brighter".
Kaikki lauloivat "brighter".
Onko se "brighter"? -"Better, brighter".
En halua aiheuttaa ongelmia.
"Brighter" tuntuu olevan suositumpi vaihtoehto.
Lionel Richie saa kaikki toimimaan yhdessä.
Kävelin ympäri sammuttamassa tulipaloja.
Hän oli täynnä adrenaliinia, mutta sellainen hän on aina.
Hän kertoo tarinoita: "Annas kun kerron tämän."
Hän saa ihmiset nauramaan.
Hän saa hommat sujumaan.
Koskaan ei kannata sanoa:
"En ole varma. Mitä mieltä olet?"
"Better" on parempi.
Meillä oli 47 artistia.
Jos sanot niin, saat 47 eri versiota "We Are the World" -kappaleesta.
Tehtäväni oli varmistaa,
ettemme missään tapauksessa poikkea siitä, miten se oli kirjoitettu.
Mitä sinä teet?
Mitä tuo tarkoittaa?
Se on "We Are the Worldin" käännös.
Stevien mielestä laulussa piti olla swahilia.
"Meidän pitäisi laulaa…"
Mitä kieltä tuo on? -Kiswahilia.
Paljon kiitoksia.
Yksi, kaksi, kolme, neljä.
Jos teemme tämän, aika loppuu. Se ei ole hyvä asia.
Olin huoneen nurkassa lähellä Waylon Jenningsiä.
Kuulin hänen sanovan: "Eipä ole tämä jätkä ennen laulanut swahilia."
"Taidan häippäistä."
Waylon käveli ulos ovesta.
"En tiedä, mitä se tarkoittaa, enkä laula sitä."
Niin menetimme Waylonin.
Kuuntelemme nyt.
Me kuuntelemme.
He eivät puhu swahilia.
Joku sanoi: "Stevie, Etiopiassa ei puhuta swahilia."
Näin silmissäni potentiaalisen kielellisen ketjukolarin.
Luulen, että yrität…
On turha puhua nälkää näkeville.
Puhukaa ihmisille, joilla on rahaa.
Joku voi antaa rahaa swahilin takia, mutta kaksi muuta ei anna.
Mitä sanoja käytämme? -En minä tiedä.
Ei ole säkeitä… -He puhuvat amharaa.
Meillä ei ole sanoitusta.
Pääasia on, että… -Mitä meillä on?
Muistan tarkkailleeni Ray Charlesia,
ja hän sanoi: "Soita kelloa, Quincy. Soita kelloa."
Se tarkoitti "jatketaan hommia".
Monilla alkoi pinna pettää, ja kaikki olivat väsyneitä.
Ihmiset halusivat saada homman hoidettua.
Siinä vaiheessa "sha-la sha-lin-gay" saattoi tulla esiin.
Michael kai ajatteli, että se kuulostaisi vieraalta kieleltä.
Hei, anteeksi.
Hetkinen.
Olkaa hiljaa!
Laulamme: "Koska annamme sitä".
Mitä me annamme?
Olen yksi harvoista, joka voi sanoa vastaan Michaelille.
Siinä ei ole järkeä. "Alkaa auttaa" on parempi.
Olen tuntenut Michaelin 10-vuotiaasta asti,
kun hän pyrki Motownin listoille.
Hän lauloi ja tanssi aivan villinä jo siinä iässä.
Minkä haluat?
Michael on yksi parhaista artisteista ja lauluntekijöistä.
Ihmiset eivät uskaltaneet sanoa hänelle vastaan.
Sano sinä mitä "sha-la sha-lin-ga" tarkoittaa.
Motownissa kaikki puhuivat niin. Me kaikki rakastimme toisiamme.
Pitävätkö kaikki kohdasta "One world"?
Joo. -Hienoa.
"One world."
"One world, our children. One world, so let's start giving."
Jee. -No niin, kaikki.
Se on hyvä. Älä vaihda sitä, sillä kuuloni heikkenee vauhdilla!
Nyt äänitetään.
Se on tuolla.
Anna mennä!
Antaa palaa.
Vihdoin kertosäe oli valmis.
Mahtavaa!
Quincy halusi kiittää Harry Belafontea.
Muistakaa, että mies, joka pani tämän kaiken alulle, on Harry Belafonte.
Sitten yhtäkkiä tapahtui jotain ihmeellistä.
Harry Belafonte oli inspiraation lähde meille kaikille.
Al Jarreau alkoi laulaa Harry Belafonten laulua.
Kaikki yhtyivät lauluun.
Pakko myöntää, join ihan liikaa
Nyt minä tai Ray sinut kotiin saa ajaa
Taukojen aikana Ray soitti toisen version "We Are The Worldista".
Se oli gospel-versio, "Georgia on My Mind" -versio.
Kuulin Rayn ja Stevien juttelevan. Ray sanoi: "Minun pitää mennä vessaan."
Stevie vastasi: "Näytän sinulle, missä se on."
Stevie tarttui Rayn käsivarteen,
ja kaikki totesivat, että sokea johtaa sokeaa.
Kaikki purskahtivat nauruun.
Kalahampurilainen. Kalahampurilainen!
Kaikilla oli nälkä.
Tilasimme vohveleita.
Kanaa ja vohveleita kastikkeella.
Kaikki tilasivat kanaa ja vohveleita Roscoe's-ravintolasta.
Lionel Richie on paras näkemäni kanan syöjä.
Hän järsii viimeistä luunpalaa.
Hän imee sen puhtaaksi ja laittaa sen edellisen päälle.
Kun hän on valmis, kaikki pienet luut ovat nätisti kerroksittain.
Sanoin: "Kukaan ei syö kanaa paremmin kuin sinä."
Tauon alettua -
Diana meni Daryl Hallin luo nuotit kädessään.
Hän sanoi: "Daryl, olen suurin fanisi."
"Saanko nimmarisi nuotteihini?"
Me kaikki katsoimme toisiamme ja sanoimme "Hyvät hyssykät!"
Kaikki alkoivat tehdä samoin.
Näin Cyndi Lauperin pyytävän nimmaria Lionelilta ja Pomolta.
Hassua, että he halusivat toistensa nimikirjoituksen.
Sitten he pyysivät minun nimmariani, enkä voinut uskoa sitä.
Se oli tosi siistiä.
Soitin Princelle ja kerroin, miten homma sujuu.
Sanoin: "Sinun pitäisi tulla tänne. Kaikki hengailevat keskenään,
ja meillä on hauskaa."
Soitin Princelle.
Hän oli Carlos 'n Charlie'sissa.
Hän sanoi: "Soitan kitarasoolon toisessa huoneessa."
Vastasin: "Ei, olemme samassa huoneessa."
"Sinun pitää tulla laulamaan."
Hän haluaa soittaa kitarasoolon, mutta emme tarvitse kitarasooloa.
Oli jo myöhä,
ja odotin, että pääsen laulamaan osuuteni.
He vain kyselivät: "Voitko saada Princen tänne?"
Se tuntui oudolta.
Aloin epäillä, että käyttivät minua hyväksi -
saadakseen Princen paikalle.
Jos olisin siellä pitkään, Prince ehkä tulisi.
He odottivat Princen limusiinia,
mutta hän ei tullut paikalle.
Tiesin, ettei hän tulisi.
Ihmisiä oli liikaa, ja hänestä se tuntuisi epämukavalta.
Sanoin Lionelille, että lähden. Minulle ei ollutkaan soolo-osuutta.
Se tuntui aika pahalta.
"Koukku" oli valmis, joten siirrymme soolo-osuuksiin.
Nuo kaksi säettä.
Michael sanoi minulle: "Prince ei tule,
joten meillä on kohta, johon tarvitsemme laulajan."
"Ketä suosittelet?" Ehdotin Huey Lewisiä.
Huey Lewisillä on upea sooloääni.
Joku tuli sanomaan, että Quincyllä on asiaa.
Quincy sanoi: "Smelly, tule tänne. Hakekaa Michael."
"Laula se kohta Hueylle."
Sain Princen säkeen. Ne olivat isot kengät täytettäväksi.
Voinko lähteä nyt?
Siitä hetkestä lähtien olin tosi hermostunut.
Okei?
Nämä osat on tehty.
Kun pääsimme sooloihin, ihmiset kyselivät: "Miksi hän sai tuon osuuden?"
"Miksi hän laulaa tuon?" Koska se sopi hänen äänialaansa.
Ota tämä säe: "Let us realize…"
Quincy kertoi, kenen kanssa laulaisin.
Sanoin: "Ai Willie Nelson? Mielenkiintoista."
Olin todella yllättynyt.
Kokoonnuimme pianon ääreen, Stevie Wonder soitti -
ja me lauloimme akustisesti.
Stevie Wonderin ilmeistä näki, että hän tunnisti eri laulajat.
Puolivälissä hän sanoi: "Vau. Niin monta tähteä."
Pianon ympärillä kuulimme ensimmäistä kertaa, miltä kappale kuulostaisi.
En unohda sitä ikinä.
Kun kuuli kaikki nuo eri persoonat -
ensimmäistä kertaa yhdessä…
Menen kananlihalle pelkästä ajatuksesta.
Merkitsimme laulajien nimet lattiaan teipillä -
ison U-kirjaimen muotoon.
Se alkoi tästä ja jatkui ympäri studion.
Kävin läpi nimiä ja laskin ne.
"Tähän tulee kolme, tähän kaksi."
Katsoin lattialla olevia nimiä.
"Tästä tulee uskomatonta."
Springsteen oli tässä.
Yksi, kaksi.
Minä seisoin tuossa.
Michael Jackson oli tässä. Lauloin hänen jälkeensä.
Ei mitään hätää.
Pidän huolta siitä.
Ympyrä oli pelottava.
Quincy oli oikeassa. Kun on aika laulaa, sitä antaa kaikkensa,
sillä koko luokka katsoo sinua.
Siellä näki, miten ihmiset valmistautuivat ja kuinka haavoittuvia he olivat.
Se oli uskomatonta.
Sitä teki parhaansa.
Mikrofonit ovat edessämme.
Omaa osuuttanne laulaessanne tulkaa lähemmäs.
Kun toinen aloittaa osuutensa,
tai laulatte duettoa,
tulkaa lähemmäs mikkiä.
Älkää laulako täällä takana, tai emme erota sanoja.
Astunko eteenpäin vai kallistunko? -Tulet tähän, vaikka nimesi on tuolla.
Ymmärrätkö? -Joo.
Tämä on aito äänitystilanne.
Nimet ovat siellä ja mikit täällä.
Tulkaa mikin luo.
Kertokaa, kun on valmista.
Aloitetaan. -Valmista.
Otetaanko uudestaan? Sössin aloituksen.
Stevie sanoo sössineensä.
En laulanut vireessä.
Pahuksen alavire.
Miten Stevie voi sössiä?
Onko se laillista? -Ei ole.
Stevie laski siitä leikkiä, kuten vain Stevie pystyy.
Se tuntui melkein tahalliselta.
Stevie ei ollut hermona.
En ole koskaan epävireinen.
Se oli kurkkuni.
Quincy korotti ääntään: "Ruvetaan töihin." Hän huusi meille.
Pyydän.
En ollut nähnyt häntä sellaisena.
Hei, Quincy!
Quincy Jones oli aina rauhallinen.
Hänen ainoa huolensa oli aika.
Meillä oli paljon tehtävää.
Voinko auttaa?
Se on vaikeaa, koska sävelet ovat kaukana toisistaan.
Voinko auttaa?
Ja sinä…
Se on minun osani.
Tiedän. -Hän puhuu osien vaihdosta.
Entä jos astun taaksepäin ja laulan kovempaa?
Kello oli neljä aamuyöllä, ja kyseessä oli tärkeä osuus.
Ei ihme, jos on vähän ärtynyt ja väsynyt.
Siihen tulee outo hyppy minun osuuteni jälkeen.
Kamerassani he olivat valtavia, koska olin heidän edessään.
Olisin voinut koskettaa heitä. He olivat niin lähellä.
Olin Paul Simonin suuri fani.
Siinä hän lauloi naamani edessä.
Kun Kenny Rogers laulaa korkealta, hän rutistaa kasvojaan.
Hän on aivan…
En voinut uskoa, että minulle maksettaisiin kuvaamisesta.
Dionne Warwickin aloittaessa meillä oli pieni tekninen ongelma.
Niin? -Kuuletko oman äänesi?
Kuulen.
Kuka hän on? Viekää hänet pois.
Meillä oli pieni tekninen paniikki.
Toistossa oli häiriöitä.
Yhdessä vaiheessa sanoin: "Tämä on nyt saatava kuntoon."
"Taustamelu on saatava pois."
Kuuluuko se yhä? -Joo.
Onko se äänivuoto? -Se on ehkä toinen mikki.
Muut raidat ovat pois päältä.
Sitten tekosyyt on käytetty.
Selvitämme ongelman. -Olisitte tulleet minun studiooni.
Kuulen yhä toisen äänen.
Anteeksi. Se on arvoitus. -Aaveita!
Kenelle soitat? -Haamujengille.
Aykroyd on kaikukammiossa. -Aykroyd.
Se lisäsi jännitteitä.
Nyt se hävisi.
Löysimme sen aiheuttajan.
Se otti koville, mutta pian saimme soolojen äänitykset taas käyntiin.
Tähän aikaan aamusta meidän on pyrittävä tarkkuuteen.
Yritetään taas.
Joo.
Pääsimme Al Jarreauhun, joka sotki osuutensa.
He aloittivat taas alusta.
Al Jarreau oli hieman liioitellut -
alkoholin suhteen.
Olen pahoillani. -Voi ei.
Se on Willien osuus.
Al oli jännä tapaus. Kerron hänestä hauskan jutun.
Al halusi juhlia ennen kuin äänitys oli valmis.
Hän sanoi: "Tuokaa lisää viiniä. Nyt juhlitaan."
Aina kun uusi pullo tuotiin,
vein sen takaisin.
Stevie, menetkö koskettimiin? Al saa harjoitella osuuttaan.
Meidän piti tehdä kovasti töitä -
saadaksemme Alin osuuden nauhalle -
ennen kuin Al unohti sen.
Selvä.
Voinko ottaa sen vielä kerran?
Pistä ääninauha soimaan. -Pyydän.
Se riittää.
Nauhan taaksepäin kelaus kesti viisi minuuttia.
Tunteet kuumenivat joka kerta.
Mitä Springsteenin jälkeen voi tehdä? Mitä sinä tekisit?
Valitsin lempeämmän soul-soundin.
Kenny Loggins oli upea.
He pääsivät Steve Perryyn ja Daryl Halliin. Voi luoja.
Hienoa!
Steve Perry osaa laulaa!
Hänellä on samanlainen upea ääni kuin Sam Cookella.
Kerran vielä. Kaksi kertaa vielä.
He saivat yrittää kolme neljä kertaa.
Olin loppupäässä, enkä ollut vielä edes laulanut osuuttani.
Meinasin pimahtaa.
Katselin kaikkien niiden ihmisten laulamista.
Yritin vain muistaa hengittää.
Sanoin Quincylle ja Humbertolle: "Kun joku tyrii,
voitteko vain jatkaa, jotta voimme harjoitella säkeitämme ja väliosaa?"
Hän vastasi: "Aivan, joo."
Michael vieressäni sanoi: "Hyvä idea."
"Kiitos, Mike."
Otetaanko väliosa? -Haluatteko kokeilla?
Mennään väliosaan. -Väliosaan.
Väliosa. -Väliosa.
Kaikki, otetaan väliosa.
Huey, sinun vuorosi.
Taidat olla valmis lähtemään.
"Jos joku sössii, antakaa sen pyöriä."
Minulla oli vain yksi säe, mutta jalkani tärisivät.
Haluatteko laulaa harmoniaa?
Haluatteko harmonisoida viimeisen osuuden?
Hienoa.
Haluatteko laulaa yhdessä?
Se olisi siistiä.
He sanoivat: "Laula harmoniaa Cyndin ja Kimin kanssa."
Demonauhalla ei ollut harmoniaosia.
Minun piti keksiä jotain. Minun piti keksiä kolmiosainen harmonia -
Stevie Wonderin, Ray Charlesin ja Kenny Logginsin edessä.
He olivat aivan…
Mitä oikein laulan?
Se oli jännittävää.
Ai tuosta aloitan.
Kohdasta "stand". -Niin.
Mitä sinä laulat, Kim?
Jotain tuollaistako?
En jaksa sanoa kenellekään mitään.
Aloittakaa siitä.
Yritän. Se on korkea sävel, mutta yritän.
Minun vikani. Lauloin vähän epävireessä.
Pelkäsin, että Huey sekoaa.
Cyndi laulaa eri oktaaveissa, ja Hugh-parka yritti pysyä mukana,
vaikkei kykene samaan.
Lauloin väärin nähdäkseni, huomaako kukaan.
Cyndi oli aivan loistava, mutta jotain oli vialla.
Hugh. Hänen laulaessaan kuuluu jotain outoa.
Se kuulostaa melkein keskustelulta.
He kysyivät: "Mitä tuo melu on?"
Soita ensimmäinen osa ja…
Humberto sanoi: "Cyndin raidalla on paljon melua. Mitä on tekeillä?"
Vaihda toiseen mikrofoniin.
Ei, mikki on upea.
Ai mikki on upea? -Siinä ei ole mitään vikaa.
Mikki on upea!
Se kuulostaa puheelta tai naurulta -
aina kun laulat.
Tämä ei ole hauskaa.
Ette saa nauraa, kun laulan, koska…
Cyndi, sinulla on paljon rannekoruja.
Ai jaa! Siitäkö se…
Korvakoruni.
Se ei tullut mieleeni.
Olen pahoillani. Onpa niitä paljon.
Koko asu pitää ottaa pois.
Ei sentään. Olen pahoillani.
Näistä se kilinä tuli.
Sitä se puheen ääni oli.
Nauru tuli tarpeeseen. Se rentoutti meitä -
ennen vaikean kohdan äänittämistä.
Ota samasta kohdasta, Huey. Heti Michaelin jälkeen.
Venytinkö säveltä liikaa? -Et.
Se oli upeaa.
Saitteko sen purkkiin?
Se oli otto!
Omistin koko elämäni laulamiselle.
Se, että sain olla näiden laulajien joukossa -
osana heidän yhteisöään,
oli ylimaallista.
Jätämmekö Rayn osuuden auki?
Kyllä. Hän on minua vanhempi.
Jäljellä olivat Bob Dylanin ja Brucen improvisointiosuudet.
Quincy kutsui niitä "vakaviksi filleiksi". "Teemme nyt vakavat fillit."
Vähän alempaa.
Siinä hän oli: Bob Dylan.
…juuri ennen modulaatiota. -Aivan.
Hyvä on.
Hän on legendaarinen symboli -
amerikkalaisille ja koko maailmalle…
Hiljaisuus. Otto.
…joten odotimme jotain ihmeellistä tapahtuvan.
Okei.
Selvä, otetaan toiselle raidalle.
Voitko toistaa nauhaa useamman kerran?
Quincy taisi hämmentyä,
koska Bob ei ymmärtänyt miten hänen piti laulaa.
Pitikö hänen laulaa muiden mukana vai kuulostaa Bob Dylanilta?
Hienoa, että laulat muiden mukana.
Siinä laulamme koko oktaavin. Se on kaunista.
Lopetan siis heti "minun" jälkeen. -Aivan.
Se, mitä teit tuossa, kun lauloit muiden mukana,
se kuulosti kivalta.
Quincy oli mahtava.
Ok. -Se on kaunista.
Tuottaminen on kiinnostavaa. Pitää olla hyvä muusikko -
ja sen lisäksi myös psykiatri.
Hän aloittaa siitä kohdasta. -Stevie. Voitko soittaa sen vielä kerran?
Salainen agentti, joka sai hänet rentoutumaan, oli Stevie Wonder.
Harjoittelemme sitä hetken.
Stevie on mielettömän hyvä matkija.
Stevie lauloi kappaleen Dylanin tyylillä.
Stevie voi laulaa vaikka puhelinluetteloa.
Kun olet hänen lähellään, olet neron seurassa.
Hän on myös herttainen.
Antaa mennä, Bobby.
Tämän täytyy olla unta.
Tässä vaiheessa huoneessa oli paljon ihmisiä,
valokuvaajia ja muuta väkeä.
Bob ei normaalisti työskentele sellaisissa olosuhteissa.
Toimimme näin.
Viimeisen kerran: jos et ole mukana äänityksessä, lähde ulos.
Jäljelle jäivät Stevie pianon ääressä,
Dylan mikrofonin luona ja Quincy korokkeensa takana.
Antaa mennä.
Jess!
Anteeksi. Sinä teit sen.
Ei se ollut kummoinen veto. -Se oli siinä.
Se oli mahtava.
Jos olet sitä mieltä.
Tiedät, mistä puhut.
Se oli mahtavaa. Täydellistä.
Hyvä.
Springsteen sanoi: "Hyvä, Dylan." Hän kutsui Bobia Dylaniksi.
Olen kuunnellut Dylania lapsesta asti.
Oli hienoa nähdä hänet siellä ja jutella hänen kanssaan.
Se oli hauskaa.
"The choice we're making." Tarkoitatko sitä kohtaa?
Selvä.
Onko tämä loppu?
Olemmeko kappaleen lopussa?
Jep.
Yksi, kaksi.
Olimme huolissamme Springsteenin äänestä.
Kokeilen ensin vähän. Sano jos…
Olet kuin cheerleader muille laulajille.
Hyvä on. -Tiedäthän? Come on!
Selvä.
Olin ollut Born in the USA -kiertueella ja olin todella väsynyt.
Quincy, oletko valmis? -Jep.
Anna mennä.
Aloin vain laulaa.
Ääneni ei ollut hyvä, mutta yritin parhaani.
Menikö se oikein?
Jotain tuollaistako?
Juuri tuollaista. -Selvä.
Otetaan se uudelleen.
Tästä lähtee. -Samasta kohtaa.
Bruce kuulosti tyypilliseltä Brucelta.
Aivan kuin hänellä olisi lasinsiruja kurkussa.
Kiitos.
Tuli ihan hiki.
No niin. -Olet nyt virallisesti lomalla.
Pääsenkö kotiin? -Olet lomalla.
Kuulostaa hyvältä!
Se onnistui.
Kovin työ oli tehty.
Pärjäile.
Kun äänitys oli ohi, olimme innostuneita ja uupuneita.
Olimme valvoneet koko yön.
Mutta jo sinä yönä tiesimme,
että teimme jotain, mikä tulee elämään ikuisesti.
Se meni hienosti.
Selvisimme hengissä. -Onko se ok?
Joo.
Lionel, meillä on hyviä sooloja kaikilta.
Kappale on täydellinen. Se on tärkeintä. Tunnemme kumpikin niin.
Hyvä homma.
40 supertähden saaminen samaan paikkaan samaan aikaan -
on mahdotonta.
Kun Springsteen sanoi: "Heti esitykseni jälkeen tulen Kaliforniaan",
ja Paul Simon ja Billy Joel kumpikin sanoivat: "Olen tulossa",
ja Bob Dylan…
Tässä huoneessa muodostui perhe.
Tee olosi mukavaksi.
Voit ottaa ilmakuvan.
Quince, missä haluat istua? -Tuossa.
Nyt se iski.
Adrenaliini astui junaan.
Adrenaliini nappasi bussin.
He sanoivat, että se oli siinä. "Kerätään kamat ja lähdetään kotiin."
Mikä yö!
Luulin, että keikasta saisi rahaa. Olin lähdössä kotiin -
ja esitin laskuni, jolloin he sanoivat:
"Ai lasku? Tämähän oli vapaaehtoistyötä."
"Kaikki täällä ovat vapaaehtoisia." Vastasin: "Hyvä on."
"Sain sentään siistin t-paidan ja hienon tarinan."
Diana Ross jäi paikalle kaikkien muiden jälkeen.
Kuulin hänen itkevän.
Quincy kysyi: "Diana, oletko kunnossa?"
Hän vastasi: "En halua tämän olevan ohi."
Se oli kauneinta, mitä olen koskaan kuullut.
A&M-LEVY-YHTIÖ
Lähdimme kotiin aamulla kahdeksan aikaan.
Quincyllä ei ole ajokorttia,
joten ajoin hänet takaisin Bel Airiin.
Olimme innostuneita ja uupuneita.
Muistan Quincyn sanoneen: "Ne valkoiset pojat lauloivat hienosti."
Olin aivan täpinöissäni.
Keikan jälkeen on samanlainen tunne,
kun kotiin palattua tietää vetäneensä upean keikan.
Se tuntuu hyvältä.
Aamukahdeksalta, kun vihdoin pääsin kotiin,
kävelin sisään, ja siellä oli perheeni.
He onnittelivat minua palkinnoista ja show'n juontamisesta.
Minä vain puhuin äänityksestä.
He kysyivät: "Mistä oikein puhut?"
Vastasin, että "We Are the World" oli upea kokemus.
He eivät ymmärtäneet sitä. Se oli jotain niin suurta ja vaikuttavaa.
Se yksi yö jätti varjoonsa -
kaiken muun elämässäni.
KOLME KUUKAUTTA MYÖHEMMIN…
Kuten olette kuulleet KFI:n uutisista tänä aamuna…
…olette varmasti lukeneet ja kuulleet, että minuutin päästä kello 7.50,
kaikkialla maailmassa soitetaan samaa laulua.
"We are the world…"
Teknologian ansiosta -
kappaleen kuulee miljardi ihmistä.
Sellainen energia on todella voimakasta.
Musiikki on siitä outoa,
ettei sitä voi koskea, haistaa eikä syödä. Se vain on.
Beethovenin viides on ollut suosittu 300 vuoden ajan.
Siinä on voimakasta henkistä energiaa.
"We Are the World" oli viesti, jonka kaikki ymmärsivät.
Vaikka ei puhuisi englantia, ymmärtää melodian.
Musiikki välittää kappaleen tunnelman.
Laitoimme levyyn sielumme ja energiamme tavalla,
jollaista ei ollut kenenkään aiemmilla levyillä.
Ihmiset voivat arvioida kappaletta taiteellisin perustein,
mutta loppujen lopuksi se oli työkalu.
Se oli työkalu, jolla yritettiin saavuttaa jotain, ja se onnistui hyvin.
Uskon, että jokainen ihminen maailmassa haluaa osallistua, muttei tiedä miten.
Minusta tuntuu, että luomme uuden tavan -
auttaa muita ihmisiä. Myötätunto on jotain uutta.
Koko maailma lauloi meidän lauluamme. Se oli mieletöntä.
Kaikilla kielillä ympäri maailman.
Silloin ajattelin: "Luoja, mitä olemme saaneet aikaan?"
Sinkkua on myyty jo miljoona kappaletta -
julkaisun jälkeisenä viikonloppuna.
Viime kuussa -
tämä Afrikan lapsille omistettu levy myi Amerikan lapsien ansiosta -
nopeiten Yhdysvaltojen historiassa.
LEVYN JULKAISUN JÄLKEEN "WE ARE THE WORLD" -
SAI KAKSI PALKINTOA VUODEN 1986 GRAMMY-GAALASSA JA YHDEN AMA-GAALASSA.
Kuulin laulun ensimmäisen kerran suihkussa.
Kappale oli upea, ja minunkin osuuteni oli ihan ok.
Olin osa jotain käänteentekevää,
ja se vetää nöyräksi.
Artistien kollektiivinen voima voi olla hyvin vaikuttava.
Panimme egomme syrjään -
auttaaksemme vähempiosaisia tässä maailmassa.
Olemme kaikki yhtä kansaa.
Me kaikki tarvitsemme toisiamme.
USA for Africa -hankkeen unelma on toteutumassa.
Toimintamme toinen vaihe on alkamassa.
Ruoka-avulla pelastamme ihmishenkiä.
"WE ARE THE WORLD" ON KERÄNNYT -
YLI 80 MILJOONAA DOLLARIA (NYKYRAHASSA N. 160 MILJOONAA DOLLARIA).
RAHANKERUU JATKUU YHÄ.
Otan yhden kerrallaan.
Ruokimmepa yhden ihmisen tai miljoonan,
tärkeintä on auttaa.
"We are the World" vaikutti niin,
että kaikki halusivat tehdä samaa.
Artistit tajusivat yhtäkkiä, että he voivat muuttaa maailmaa.
Vielä syntymättömät lapsetkin tulevat aikanaan kuulemaan tästä.
Koimme yhtenäisyyttä musiikin kautta.
Teidän vuoronne!
Isäni sanoi minulle erään jutun vuosia sitten.
Hän sanoi: "Nauti kotiintulosta,
koska tulee aika, jolloin et voi mennä kotiin."
Kysyin, mitä hän tarkoitti.
Hän sanoi: "Talo on yhä pystyssä,
mutta talon sisällä olleet ihmiset ovat poissa."
Tämä on se huone.
Tuossa on äänityspöytä,
eikä Humberto enää istu sen takana.
Michael Jackson seisoi tuossa,
tässä huoneessa.
Springsteen lauloi tuossa nurkassa.
Cyndi Lauper oli tässä.
Tämä on jotain erityistä.
Pidän tätä huonetta kotinani.
Tämä on koti, jonka "We Are the World" rakensi.
28. TAMMIKUUTA 1985 A&M-STUDIO
RAKKAUDELLA MUISTAEN
Aika on nyt
Pyyntöön vastattava on
Maailman yhtä täytyy pitää
Ihmisiä kuolee
Siis hetki oiva on antaa
Lahjoista arvokkain
Et uskotella voi
Päivästä toiseen vain
Että muutos itsestään vain syntyy
Me kaikkihan Luojan lapsia ollaan
Totuus on, että rakkaus riittää
Tää maailma meidän
Tää maailma lasten
Päivästä valoisampi tulee vain
Jos alkaa auttaa
Kunhan oikein valitsee
Niin pärjää pallo tää
Kaikki vielä paranee
Se meist' on kii
Sydämesi sä anna
Näytä, että välität
Paremman elämän he saavat
Luojakin teki niin
Kiven muutti leiväksi
Nyt kaikki kätenne ojentakaa
Tää maailma meidän
Tää maailma lasten
Päivästä valoisampi tulee vain
Jos alkaa auttaa
Kunhan oikein valitsee
Niin pärjää pallo tää
Kaikki vielä paranee
Se meist' on kii
Kun sua ahdistaa
Ei toivosta tietookaan
Silloin usko vain
Et me onnistutaan
Voi kun tajuttaisiin
Et muutos mahdollinen on
Vain jos me teemme yhdessä sen
Tää maailma meidän
Tää maailma lasten
Päivästä valoisampi tulee vain
Jos alkaa auttaa
Kunhan oikein valitsee
Niin pärjää pallo tää
Kaikki vielä paranee
Se meist' on kii
Kunhan oikein valitsee
Niin pärjää pallo tää
Kaikki vielä paranee
Se meist' on kii
Tekstitys: Mervi Haavisto