Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫שום דבר לא יהיה אותו הדבר אחרי הלילה.‬
‫שום דבר!‬
‫חלק מהאמנים, חלק מהאנשים, חלק מהאישיויות…‬
‫הלילה יהיה אחד הלילות הכי מטורפים אי פעם,‬
‫ואני שמח שיש לי מושב טוב,‬ ‫כי אני לא רוצה לפספס כלום.‬
‫התזמון שלך מושלם.‬
‫היי.‬ ‫-ברוס, ליונל. הכול טוב?‬
‫הכול טוב. כן.‬
‫ברוס. גם סמוקי כאן.‬
‫שנה חדשה טובה, מותק.‬
‫סטיב!‬
‫האמנים הגדולים ביותר של דור התאחדו‬
‫עם כל האגו שלנו,‬
‫עם כל הכישרון שלנו,‬
‫כדי להציל חיי אנשים.‬
‫אני בטח בחלום.‬
‫טוב, חבר'ה.‬
‫שלום.‬
‫אבל היה לנו רק לילה אחד.‬
‫הם לא יחזרו מחר.‬
‫זה מה שנעשה.‬
‫היה עמוס ותוסס,‬
‫ואנשים לא ידעו מה אנחנו הולכים לעשות.‬
‫אתה מתרגש, ולו רק מכך שהערב יוצא דופן.‬
‫לא היה דבר יותר כאוטי‬
‫מאשר לנסות לאחד‬ ‫את כדור האנרגיה היצירתי הזה.‬
‫זו הייתה היסטוריה שקורית ברגע זה.‬
‫אחת, שתיים.‬
‫בואו נקליט את זה.‬
‫בסדר, קדימה!‬
‫אגדות מוזיקת רוק.‬
‫כוכבי העל הדגולים ביותר.‬
‫אתם מוכנים לקראתי?‬
‫הנה זמר צעיר ומיוחד.‬
‫כוכבי העל המרגשים ביותר‬ ‫בעולם המוזיקה היום.‬
‫- הלילה הגדול של הפופ -‬
‫אני מגיע.‬
‫מגיע בהתלהבות.‬
‫- ליונל ריצ'י -‬
‫בסדר.‬
‫בואו נתחיל במסיבה.‬
‫אנסה להחזיר אתכם הכי רחוק שאני זוכר.‬
‫בתחילת שנות ה-80 עזבתי את ה"קומודורס".‬
‫קן קרייגן, המנהל החדש שלי,‬
‫הוא אמר, "טוב, קודם כול,‬ ‫השירים שלך יותר מפורסמים ממך,‬
‫"אז נדביק את הפרצוף שלך‬ ‫ליד כל השירים הנפלאים האלה."‬
‫מר ליונל ריצ'י.‬
‫אלבום הסולו שלי וכל מיני דברים התרחשו,‬
‫אז הקריירה התחילה להמריא.‬
‫אני טיפוס של לילה,‬ ‫אז הכול בחיים קרה אחרי אחת בלילה.‬
‫ואז לילה אחד, קיבלתי שיחה מקן‬
‫ששינתה הכול.‬
‫- 23 בדצמבר, 1984 -‬
‫קן קרייגן ניהל חברה לניהול כישרונות.‬
‫היה לו מוניטין מדהים.‬
‫קן קרייגן!‬
‫קן היה כוכב-על.‬
‫הוא היה כוכב-על כמו האמן עצמו,‬
‫אבל הוא היה כוכב-על‬ ‫בתחום העסקי של המוזיקה.‬
‫בוקר אחד הייתה פגישה לא מתוכננת.‬
‫נכנסנו פנימה, והארי בלפונטה קיבל את פנינו.‬
‫זה עוצר אותך במקום.‬
‫אתה מסתכל על בני מלוכה הוליוודיים.‬
‫הוא אגדי.‬
‫פשוט ידעתי שמשהו גדול עומד לקרות.‬
‫- הארי בלפונטה -‬
‫- אזרחות מדרגה ראשונה! -‬
‫הארי בלפונטה היה דמות פוליטית מכובדת.‬
‫הוא התקדם הלאה ממעמד של שחקן וזמר פעיל.‬
‫הוא עדיין עשה את כל זה,‬
‫אבל לרוב ראינו בו דמות איקונית,‬
‫והייתה לו השפעה חברתית משמעותית.‬
‫אנחנו מאמינים‬ ‫שלאמנים יש תפקיד חשוב בכל חברה,‬
‫כי האמנים הם אלה‬ ‫שחושפים את החברה בפני עצמה.‬
‫בדיוק כפי שהיה צריך להעצים‬ ‫את נושא זכויות האזרח,‬
‫הארי בלפונטה הרגיש שאת בעיות העוני בעולם,‬
‫בוודאי באפריקה, צריך לספר.‬
‫כבר זמן מה שאנחנו שומעים דיווחים‬
‫על רעב נוסף באפריקה, הפעם באתיופיה.‬
‫אבל עם כל מה שקורה במקביל בימים אלה,‬
‫לעיתים קרובות כל כך‬ ‫לדיווחים האלה אין השפעה רבה.‬
‫אנשים שגוועים ברעב באפריקה‬
‫היו רחוקים מאיתנו עד כמה שרק ניתן.‬
‫זה היה רק משהו שראינו‬ ‫בפרסומות או בסרטים תיעודיים.‬
‫האימא הזאת והתינוק שהיא ילדה לפני חודשיים‬
‫עטופים יחד במותם.‬
‫ילד רעב מת בשקט.‬
‫באפריקה, הם מתים באלפים.‬
‫איך מביטים בכל הכוח המכריע הזה‬
‫של צורך ושל רעב?‬
‫חייבים לעשות משהו.‬
‫הארי בלפונטה אמר, "נעשה הופעה",‬
‫ובוב גלדוף כבר עשה את הסינגל של "בנד אייד"‬
‫בערך חודש לפני כן.‬
‫אמרתי, "הארי, בוא ניקח את הרעיון‬ ‫שבוב כבר נתן לנו,‬
‫"אבל נארגן שהכוכבים הגדולים ביותר‬ ‫באמריקה יעשו את זה."‬
‫קרייגן אמר, "בדיוק דיברתי בטלפון‬ ‫עם הארי בלפונטה,‬
‫"ובעיקרון מה שהוא אמר היה,‬ ‫'אני צריך אותך'."‬
‫- להאכיל את העולם -‬
‫הארי אמר, "יש לנו לבנים שמצילים שחורים.‬
‫"אין לנו שחורים שמצילים שחורים.‬
‫"זאת בעיה.‬
‫"אנחנו צריכים להציל את אנשינו שלנו מרעב."‬
‫הוא ניסה לגרום לנו, הקבוצה הצעירה יותר,‬
‫להיות מעורבים במה שקורה באפריקה.‬
‫אמרתי, "כמובן".‬
‫זה לא שלא היה לי מספיק מה לעשות.‬
‫עמדתי להנחות את "פרסי המוזיקה האמריקאית".‬
‫בדיוק הזמינו אותי לעשות את זה.‬
‫עמדתי לצאת לסיבוב הופעות היחיד הגדול שלי.‬
‫הדבר היחיד שידעתי בוודאות‬ ‫הוא שרציתי שקווינסי יהיה מעורב‬
‫כי הוא המארגן הראשי.‬
‫הוא אמן במה מצליח,‬
‫אבל הוא מוכר יותר כמפיק וכמלחין‬
‫שעבד עם כולם,‬ ‫החל בלואי ארמסטרונג ופרנק סינטרה,‬
‫דרך ליטל ריצ'רד ופול סיימון,‬
‫וכלה בדיאנה רוס ומייקל ג'קסון,‬
‫מר קווינסי ג'ונס.‬
‫באותה תקופה,‬
‫לא יכולת להיות מפיק ולהיות לוהט יותר.‬
‫כל מוזיקאי בעולם חלק לו כבוד.‬
‫זה היה משהו שחשבתי עליו הרבה בעבר,‬
‫וליונל התקשר ואמר, "קדימה".‬
‫באמת הרגשת את הצורך בזה יותר מבכל עת,‬
‫כי אז אנשים בעולם הכי נזקקו זה לזה.‬
‫זה התחיל משם,‬
‫והמשכנו למשפט הברור,‬ ‫"מי יעשה את הדבר הזה?"‬
‫ליונל ואני נכנסנו ללימוזינה שלו,‬ ‫שבמקרה היה בה טלפון.‬
‫אמרתי, "בוא נסדר‬ ‫שאתה וסטיבי וונדר תכתבו שיר."‬
‫התקשרנו לסטיבי. לא השגנו את סטיבי.‬
‫ליונל המשיך לנסות לתפוס את סטיבי כל הלילה.‬
‫כולם רצו את סטיבי וונדר. מי לא היה רוצה?‬
‫כבר היה לו מעמד מלא רגש, אפי ואגדי.‬
‫ובנוסף, כולם היו קרובים לסטיבי.‬
‫אבל כשסטיבי אומר לך, "אני אחזור אליך",‬
‫אתה פשוט מחכה שהוא יתקשר אליך‬ ‫לפי איזה לוח זמנים שיהיה.‬
‫ואחרי זה דיברתי עם קווינסי בטלפון.‬
‫הוא אמר, "אני איפגש עם מייקל מחר.‬
‫"אספר לו את הרעיון, אראה מה הוא חושב".‬
‫האיש שהתקליט שלו "מותחן"‬ ‫הפך לאלבום הנמכר ביותר אי פעם,‬
‫שזכה ליותר מועמדויות לגראמי השנה‬ ‫מכל אחד אחר בהיסטוריה.‬
‫מייקל ג'קסון הוא האיש של שנות ה-80.‬
‫גבירותיי ורבותיי, מייקל ג'קסון.‬
‫מייקל ואני מכירים עוד מתקופת האבן.‬
‫צמחנו במוטאון,‬
‫וכסולן ה"קומודורס" והסולן של הג'קסונים,‬
‫התחברנו מיד.‬
‫אני עובד על משהו.‬
‫הסתתרת. זה מה שעשית. אני יודע.‬
‫כשהוא למד לנהוג לראשונה,‬ ‫המקום הראשון שהוא נהג אליו היה הבית שלי.‬
‫אבל הוא לא יכול היה לנהוג‬ ‫בכביש המהיר כי הוא פחד מזה פחד מוות,‬
‫אז הוא הכיר כל רחוב אחורי בעולם‬ ‫כדי להגיע לבית שלי.‬
‫אבל סטיבי לא התקשר אליי בחזרה,‬
‫אז מייקל ואני‬ ‫היינו צריכים להתחיל לכתוב בלי סטיבי.‬
‫אמרתי למייקל,‬ ‫"אני יכול לכתוב את השיר בעצמי.‬
‫"אתה יכול לכתוב אותו בעצמך.‬
‫"אבל אם נעשה את זה יחד עם קווינסי ג'ונס,‬
‫"זה חייב להיות ענק."‬
‫זו הפעם הראשונה שלי בבית ג'קסון.‬
‫אז אתה מופיע בווגאס, נכון?‬
‫קלטתי שמעולם לא כתבנו שום דבר יחד,‬
‫ומעולם לא בילינו יחד.‬
‫זה תלוי בך.‬ ‫-איך שמתאים לך.‬
‫יש ברירה.‬
‫אלה סוני ושר. תקשיב לזה.‬
‫אני קולט שהוא לא יודע לנגן,‬ ‫אז הוא מזמזם כל כלי נגינה,‬
‫קלטות על גבי קלטות של…‬
‫סליחה? זאת אומרת, זה רק שכבות‬ ‫על גבי שכבות שלו מזמזם.‬
‫זה היה די מדהים.‬
‫היינו צריכים לזהות מיד‬ ‫איזה מין שיר אנחנו רוצים.‬
‫אתה רוצה אחד כזה?‬ ‫או שאתה רוצה המנון?‬
‫לא. זה לא מה שחיפשנו.‬
‫הנה זה. הנה התבנית שלך.‬
‫וברגע שיש לך את זה, מה נשים על זה?‬
‫עברנו על כמה שירים שחשבנו שהם סתמיים.‬
‫השורה שלו הייתה, "איפה הניצוץ?"‬
‫הוא קרא לי ליון-אל.‬ ‫"ליון-אל, אני רוצה שתראה…"‬
‫באבלס השימפנזה.‬ ‫אני לא רוצה להחזיק את השימפנזה.‬
‫בינתיים, מתנהל קרב שלם למטה.‬
‫"שתוק."‬
‫"שתוק!"‬
‫"מה קורה במטבח, מייקל?"‬
‫הוא אמר, "כן, ריקי המיינה רבה עם הכלב."‬
‫הציפור מדברת, והכלב כועס על הציפור.‬
‫בינתיים, מישהו מתקשר בטלפון.‬
‫"ליונל, הם שולחים תסריט‬ ‫לטקס פרסי המוזיקה האמריקאית."‬
‫מייקל, כמובן, עובד על השירים שלו,‬
‫ואנחנו לא מתייחסים לזה ברצינות,‬ ‫כי נגיע לזה.‬
‫יש דרכים להגדיל את הדבר הזה עוד ועוד‬
‫במונחים של מה שהוא יכול לייצר, ו…‬
‫לא היה לנו שיר ולא היה לנו תאריך,‬
‫אבל מפני שהיו לנו‬ ‫סטיבי, ליונל, מייקל וקווינסי,‬
‫קן הבין שיש להם משהו פגז,‬ ‫ושהם יכולים להתקשר לכל אחד.‬
‫זה יהיה אדיר.‬
‫בזמנו, לא הייתה לנו טכנולוגיה.‬
‫לא היו לנו טלפונים ניידים.‬
‫העניינים לא זזו מהר.‬
‫למרבה המזל, הרולודקס של קן היה ענק.‬
‫נהגתי לנסוע עם מזוודה ענקית‬ ‫שהייתה מלאה רק ברולודקסים.‬
‫אמרתי לבלפונטה, "לא צריך‬ ‫להגביל את זה רק לאמנים השחורים."‬
‫הוא אמר, "בטח. רעיון טוב."‬
‫אמרתי, "אני מייצג את קני רוג'רס‬ ‫שיעשה את זה בלי היסוס".‬
‫קני רוג'רס היה אמן ממש חשוב,‬
‫ושאלנו את האמנים האחרים שייצגנו אותם,‬
‫כמו קים קארנס ולינדזי בקינגהאם,‬
‫אבל לוח הזמנים של כל אמן‬ ‫דורש חודשים של תכנון.‬
‫הכול זה סיוט לוגיסטי.‬
‫יום שני. זה טקס פרסי המוזיקה האמריקאית.‬
‫שלוש שעות לוהטות‬ ‫של מיטב הקאנטרי, הנשמה והרוקנרול.‬
‫ליונל ריצ'י מנחה‬ ‫את פרסי המוזיקה האמריקאית,‬
‫בשידור חי, ביום שני ב-8, 7 זמן מרכזי.‬
‫מכיוון שליונל עמד להנחות את פרסי המוזיקה‬ ‫האמריקאית, הסתכלנו על התאריך הזה‬
‫והבנו שזה יביא‬ ‫כל כך הרבה אמנים ללוס אנג'לס,‬
‫שהוצאותיהם משולמות‬ ‫והתאריך נמצא כבר בלוח הזמנים שלהם.‬
‫זו הייתה נקודת התפנית‬
‫שבה חשבתי, "מי מגיע לטקס‬ ‫פרסי המוזיקה האמריקאית, לארי קליין?"‬
‫- לארי קליין‬ ‫מפיק -‬
‫בזמנו, טקס פרסי המוזיקה‬ ‫האמריקאית היה עניין גדול.‬
‫היו לי דיאנה רוס והול אנד אוטס.‬
‫כלומר, הזמנתי את האנשים האלה.‬ ‫פרינס היה, מדונה הייתה, וסינדי לאופר.‬
‫אני רוצה את הול אנד אוטס.‬
‫וקן קרייגן התקשר אליי.‬
‫הוא אמר, "אני רוצה להרכיב‬ ‫קבוצה של כוכבי-על,‬
‫"כמה שיותר אנשים, שיבצעו את השיר."‬
‫אבל כדי להכניס‬ ‫את האנשים האלה לחדר שיקליטו יחד,‬
‫זה היה חייב להיות ליל פרסי המוזיקה.‬
‫לא הייתה ברירה.‬
‫- ינואר 1985 -‬
‫זה היה בעוד פחות מחודש.‬
‫הסתכלנו בראש המצעדים‬
‫ואמרנו, "מי ימכור הכי הרבה תקליטים?"‬
‫קבלו בבקשה את הוד מרשעותו, פרינס!‬
‫פרינס היה מישהו שהם רצו מאוד.‬
‫היה לו את "גשם סגול".‬
‫מה את מצפה לראות בסרט הזה?‬
‫את פרינס.‬
‫יש משהו יותר ספציפי מזה?‬
‫פרינס.‬
‫עוד משהו?‬ ‫-פרינס.‬
‫פרינס היה מאוהב בשילה אי.‬
‫שילה אי!‬
‫היא הייתה המתופפת שלו,‬
‫והיא גם הייתה זמרת נהדרת.‬
‫אני חושבת שהיינו צריכים קצת מכל דבר.‬
‫לסטיב פרי, הסולן של "ג'רני",‬ ‫היה הסינגל השלישי הכי גבוה.‬
‫אני רציתי את מדונה.‬
‫"נערה חומרנית" וכל הדברים שהיא עשתה‬
‫יביאו קהל שונה מאוד,‬
‫אבל קן רצה את סינדי.‬
‫רבנו על זה.‬
‫צילמתם את בובת הברבי שלי?‬
‫הרגשתי שזה היה דבר שחשוב לעשות.‬
‫אני באמת מאמינה‬ ‫שרוקנרול יכול להציל את העולם.‬
‫או שאנחנו צריכים לנסות.‬
‫המהלך הקריטי הבא שעשיתי‬ ‫היה לנסות להשיג את ספרינגסטין.‬
‫בסדר. הכיסא הזה?‬
‫בסדר.‬
‫ב-1985, הייתי… בפסגת העולם!‬
‫- ברוס ספרינגסטין -‬
‫היינו פופולריים מאוד והיה לנו סיבוב נהדר.‬
‫ספרינגסטין היה פגז,‬ ‫אבל הוא לא התכוון להגיע לערב הפרסים.‬
‫התקשרנו למנהל של ספרינגסטין, ג'ון לנדאו,‬
‫והוא אמר לי, "תראה, הוא מסיים‬ ‫את סיבוב ההופעות בלילה שלפני.‬
‫"הוא אף פעם לא טס יום אחרי הופעה."‬
‫הוא אמר, "תן לי לדבר איתו, ונראה."‬
‫סיוע בנושא הרעב היה חשוב.‬
‫ידעתי שזה לא טופל,‬
‫ואתה תמיד יושב וחושב,‬ ‫"מה אני יכול לעשות בקשר לזה?" נכון?‬
‫זה היה קצת מוקדם.‬
‫בדרך כלל לא הייתי עושה את זה,‬ ‫אבל זה נראה חשוב.‬
‫ואז זה היה, "יש לך את ברוס ספרינגסטין.‬
‫"אתה יכול להתקשר לבוב דילן."‬
‫זה היה בוב דילן.‬
‫הוא עשה את "נישאת ברוח".‬
‫מתי הוא לא היה אגדה?‬
‫בוב דילן היה ידוע בתור המוזיקאי המודאג.‬
‫הוא התאים יותר מכולם,‬
‫אבל אמצע שנות ה-80‬ ‫אולי לא היה התקופה הכי טובה בשבילו.‬
‫אבל הוא בוב דילן.‬
‫הוא חידה.‬
‫ברגע שבוב דילן וברוס ספרינגסטין התחייבו,‬
‫זו הייתה רק רשימת משאלות.‬
‫אני יודעת שדייוויד ברן לא היה זמין.‬
‫"ואן היילן" לא היו זמינים‬ ‫כי הם היו בסיבוב הופעות.‬
‫רציתי את בט מידלר.‬
‫רציתי את דן אקרויד.‬
‫שמעתי על זה כשמייקל התקשר אליי‬
‫ואמר שהוא מתכנן לעשות אירוע גדול‬
‫והאם ארצה להיות חלק ממנו?‬
‫לא הייתי כל כך מודע למה שקורה באפריקה,‬
‫אבל בזמנו, כל מה שמייקל עשה הפך לזהב,‬
‫אז כמובן, לא היה לי שום ספק לגבי זה.‬
‫- פרויקט אתיופיה -‬
‫בחיי, יש לנו את האמנים הכי יפים בעולם.‬
‫- הקול של קווינסי ג'ונס -‬
‫יהיה נורא להפיק את התקליט‬ ‫עם כל כך הרבה אנשים נהדרים,‬
‫ושהוא לא יצליח, כי אין לך את השיר הנכון.‬
‫יש לנו את הליהוק.‬ ‫עכשיו אנחנו צריכים את התסריט.‬
‫- 18 בינואר, 1985‬ ‫עשרה ימים לפני ההקלטה -‬
‫מייקל ואני חשבנו‬ ‫שיש לנו את כל הזמן שבעולם.‬
‫עשינו שטויות.‬
‫קרייגן מתקשר.‬
‫אני בקושי ישן.‬ ‫אני כל כך מתרגש מהפרויקט.‬
‫"טוב", הוא אמר,‬
‫"הרבה אנשים מחכים לשיר הזה.‬
‫"אלה לא רק ארבעתכם."‬
‫"אלוהים."‬
‫הוא אמר, "אני חושב שיש לנו את בילי ג'ואל.‬
‫"ויש לנו את וילי.‬
‫"אני חושב שיש לנו את טינה. יואי לואיס,‬ ‫פול סיימון, דיאנה רוס, ריי צ'רלס."‬
‫זה פשוט לחץ.‬
‫"ואנחנו נעשה את זה‬ ‫בלילה של פרסי המוזיקה האמריקאית."‬
‫"על מה אתה מדבר?"‬
‫ואז קווינסי בא.‬
‫כן. הנה זה בא.‬
‫אז קווינסי, בשקט מאוד,‬ ‫פשוט אמר, "אני צריך שיר."‬
‫אתם חייבים להבין את חומרת המצב.‬
‫טקס פרסי המוזיקה האמריקאית יהיה בשבוע הבא,‬
‫וקווינסי בעצם לא יכול לעשות כלום‬
‫עד שיהיה לנו שיר.‬
‫אני לא יודע איך זה קרה אחרי זה.‬ ‫היינו אחוזי דיבוק.‬
‫זרקנו רעיונות וכל מה שהרגשנו שהוא טוב.‬
‫חשבתי על כמה אקורדים.‬
‫ומייקל אמר, "רגע".‬
‫בסדר.‬
‫בנוסף ל…‬
‫קסם.‬
‫יש לנו עכשיו תבנית עם מלמולים‬
‫ובלי מילים.‬
‫"אנחנו העולם" בטח היה שורה של מייקל.‬
‫"אנחנו הילדים."‬
‫"אנחנו מה?" "אנחנו ה…"‬
‫"אנחנו אלה שנביא יום…"‬
‫בזווית העין שלי,‬
‫אני רואה כמה אלבומים נופלים.‬
‫ואני שומע…‬
‫מה לעזאזל? מה זה, לעזאזל? מה…‬
‫אני מביט מעבר לכתפי.‬
‫יש נחש פשוט ענק.‬
‫ומייקל אומר, "הנה הוא, ליון-אל. אלוהים."‬
‫הוא איבד את הנחש בחדר.‬
‫הוא יצא "כשהוא שמע אותנו שרים, ליון-אל,‬
‫"והוא רצה לפגוש אותך.‬
‫"הוא רוצה להגיד לך שלום."‬
‫כלומר, זה… אני חייב לצאת מפה מהר!‬
‫אני צורח כאילו… זה הסוף.‬
‫ראיתי את סרט האימה הזה,‬ ‫וזה לא נגמר טוב לבחור השחור.‬
‫- 19 בינואר, 1985‬ ‫תשעה ימים לפני ההקלטה -‬
‫זו הייתה הכנה קדחתנית מאוד לסשן ההקלטות,‬
‫והמיקום היה עניין גדול.‬
‫המסמך הזה סודי ביותר.‬
‫דליפת המידע המזיקה ביותר‬
‫היא איפה אנחנו עושים את זה.‬
‫בדקנו כל אולפן בלוס אנג'לס,‬
‫ובאולפני איי-אנד-אם היה הכול.‬
‫מיקום מעולה.‬
‫הסאונד יוצא מן הכלל.‬
‫זהו.‬
‫ברגע שזה יתגלה לציבור,‬ ‫אם זה יופיע בעיתונות,‬
‫זה עלול להרוס את הפרויקט לגמרי.‬
‫ברגע שפרינס או מייקל ג'קסון‬ ‫או בוב דילן יגיעו‬
‫ויראו המון אנשים,‬
‫הם לא ייכנסו.‬
‫קרייגן היה ממש מודאג מכך שזה ידלוף,‬
‫והם היו ממש פרנואידים בנוגע לזה.‬
‫היו לנו הדלפות מידע רבות‬ ‫בנוגע לאירוע הזה,‬
‫שלא הפכו את זה לקל יותר לעשייה.‬
‫הצלחת לאתר איפה הייתה הדליפה?‬
‫פנימית.‬ ‫-פנימית כאן?‬
‫אנחנו חייבים להיזהר.‬
‫זה היה הדבר הכי גדול‬ ‫שקרה במוזיקת הפופ כאן בעיר,‬
‫אז אי אפשר היה לשמור את זה לגמרי בסוד.‬
‫- 20 בינואר, 1985‬ ‫שמונה ימים לפני ההקלטה -‬
‫מייקל ואני סיימנו לכתוב את השיר,‬
‫וסוף סוף העברנו אותו לקווינסי.‬
‫הוא אוהב אותו? השאלה הראשונה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫הקשבתי לו בבית, ופשוט נפלתי מהכיסא.‬
‫כלומר, נפלתי. כלומר, זה היה כל כך נכון.‬
‫שמחתי כל כך. חשבתי, "תודה, אלוהים!"‬
‫הוא מת על זה. בסדר.‬
‫עכשיו היינו צריכים להקליט את הדמו‬
‫כדי שלשאר האמנים יהיה מושג איך השיר נשמע.‬
‫זה השני.‬
‫שמי אומברטו גטיקה.‬
‫התבקשתי להיות המהנדס‬ ‫האחראי על כל הפרויקט הזה‬
‫ע"י קווינסי ג'ונס.‬
‫הלו?‬
‫מה שלומך, לואיס?‬
‫בחיי, אתה צוחק?‬
‫טוב, אז מייקל וליונל נמצאים כאן.‬
‫אנחנו מתכוננים להקליט את השיר,‬ ‫להקליט את הבסיס עכשיו.‬
‫אחת, שתיים, שלוש…‬
‫הרעיון היה ליצור משהו פשוט‬
‫כי כל העניין היה השירה,‬
‫מה שהקולות האלה יביאו להפקה הזאת.‬
‫סליחה, עוד פעם.‬
‫"זה נכון שנביא יום טוב יותר."‬ ‫אני מת על זה!‬
‫זה נראה כל כך טבעי לומר "בהיר יותר" שוב.‬
‫אבל תוכל להשיג תחושה חזקה יותר‬ ‫אם תשתמש במילה אחרת.‬
‫אתה חושב?‬ ‫-כן.‬
‫בדיוק באמצע הסשן נכנס‬
‫סטיבי.‬
‫הוא חשב שאנחנו כותבים את השיר.‬
‫אז קווינסי אמר, "אני אדבר איתו",‬
‫וקווינסי לקח אותו למסדרון‬ ‫כדי לומר לו שסיימנו לכתוב אותו.‬
‫אנחנו כבר מקליטים את הדמו.‬
‫כמובן, סטיבי אמר, "אה, בסדר".‬
‫אפשר היה לראות שהוא היה המום,‬ ‫"למה לא סיפרו לי?"‬
‫כן, סיפרנו לך. לפני שלושה שבועות.‬
‫אבל באותו רגע, ה"תינוק" עמד להיוולד.‬
‫אנחנו צריכים להביא "ליד שיט",‬ ‫מכתב ואת כל הקלטות לאמנים.‬
‫אפשר לקבל את זה ביום שני מתישהו?‬ ‫-ברור.‬
‫אני חייב לקבל את הקלטת שלי עד מחר.‬ ‫זה הכרחי.‬
‫- 24 בינואר, 1985‬ ‫ארבעה ימים לפני ההקלטה -‬
‫יש לי ערימה של 50 קלטות שיישלחו למנהלים.‬
‫חלקן נשלחו ישירות לאמנים.‬
‫זו הייתה תקופה מעניינת.‬
‫היה לנו התקליט הלהיט הראשון שלנו,‬
‫וקיבלתי את הקלטת, את ה"קסטה" באותם ימים,‬
‫של השיר ואת ההזמנה,‬
‫וניגנתי את הדמו במכונית שלי.‬
‫מעולם לא פגשתי את ליונל או את מייקל,‬
‫אז זו הייתה הזמנה מדהימה.‬
‫ואז אני זוכר שחשבתי, "כן, זה יהיה להיט."‬
‫אני זוכר ששמעתי על זה כי ליונל התקשר אליי.‬
‫ליונל היה חבר טוב שלי.‬
‫אז זהו זה. זה הספיק לי.‬
‫לא היה צורך לשדל אותי או משהו כזה.‬
‫המשרד של קווינסי שלח לי עותק.‬
‫הקשבתי לזה כמה פעמים,‬ ‫ובהחלט היה בו פזמון חוזר בלתי נשכח.‬
‫כששמעתי אותו לראשונה‬ ‫חשבתי שהוא גנרי מאוד,‬
‫כפי שמוזיקה שתישא את כל הקולות האלה‬
‫בדרך כלל צריכה להיות,‬
‫אז אמרתי, "טוב, זה בסדר."‬
‫- עמיתיי האמנים… -‬
‫במכתב שנשלח, אחת השורות הושחרה.‬
‫זה היה מקום ההקלטה.‬
‫כתוב שאולפני איי-אנד-אם…‬
‫קן אמר, "לא, אסור לך‬ ‫להודיע לאף אחד שזה שם."‬
‫לא היה צורך שהוא ימסור לי פרטים באותו זמן.‬
‫אני, כמו הרבה אמנים‬ ‫שאני מכיר, לא זוכר כלום.‬
‫קווינסי התקשר אליי‬
‫ואמר, "אנחנו נעשה שיר חדש,‬ ‫אבל אני רוצה שאתה תטפל בקולות."‬
‫הוא אמר, "בוא אליי.‬ ‫אני רוצה לדבר. אין לנו הרבה זמן."‬
‫קווינסי ואני נפגשנו ב-1973.‬
‫הייתי ילד לבן שחונך בכנסיית גוספל שחורה.‬
‫קווינסי שמע כמה עיבודים‬ ‫שעשיתי בשביל שרה ווהן,‬
‫והוא הזמין אותי לביתו,‬
‫והוא בא לדלת החזית,‬ ‫הוא הסתכל למעלה, ואמר,‬
‫"אתה לא לבן."‬
‫וככה התחלנו. ‬
‫התאהבנו באופן אמנותי והפכנו לאחים,‬
‫אבל קווינסי היה הגנרל.‬
‫- 26 בינואר, 1985 -‬
‫- יומיים לפני ההקלטה -‬
‫הגענו בסוף לבית שלי.‬
‫טום ביילר היה שם עם קווינסי,‬
‫והם בסלון שלי.‬
‫הם פרשו הכול כמו מניפה.‬
‫היו להם השמות של כל האמנים על הרצפה.‬
‫עכשיו אנחנו צריכים לעבור‬ ‫את תהליך העיבוד הקולי.‬
‫היינו צריכים לבחור מי יבצע את הסולואים,‬
‫שיש להם רק חצי שורה לשיר,‬
‫וזה צריך להיות הסאונד שלך,‬ ‫הסגנון שלך, המנעד הקולי שלך בחצי שורה.‬
‫התחלתי להאזין לכל אמן שישיר סולו…‬
‫בחיפוש אחר הבדלים, ניגודים.‬
‫ל"בוס" יש צליל מלוכלך.‬
‫וחשבתי על קני לוגינס אחריו.‬
‫לקני יש צליל נקי‬
‫שהיה מושלם אחרי ספרינגסטין.‬
‫ביילר חקר את מנעדי הקול של האנשים,‬
‫כי הוא רצה לוודא שיהיה להם ממש נוח‬
‫עם מה שהם צריכים לשיר.‬
‫אחרי שעבדתי עם טינה בעבר,‬
‫מיקמתי אותה נמוך מאוד במנעד‬ ‫כי שם לקול שלה יש הרבה חום.‬
‫ואז עוברים לסטיב פרי.‬
‫המנעד שלו, כלומר, הוא מחשמל במקום הזה.‬
‫סינדי, הקול שלה חזק.‬
‫אפילו ב"בנות רוצות ליהנות".‬
‫אלוהים, אני מת על יואי,‬
‫אבל לא כל אמן ישיר סולו.‬
‫בנוסף, הוא היה מודאג לגבי מי יעמוד ליד מי,‬
‫וזה הוביל לדיונים מעניינים‬
‫על האופן שבו אנשים ישולבו.‬
‫אני חשבתי שמה שנעשה זה שכולם ייכנסו,‬
‫אחד אחד, ייכנסו לתא, ישירו את זה.‬
‫קווינסי אומר, "לא. נהיה כאן‬ ‫בשלושת השבועות הקרובים.‬
‫"נשים עיגול בחדר של כל המיקרופונים,‬
‫"וכולם ישירו אותו כשהם מסתכלים זה על זה."‬
‫חלק מהאמנים האלה הם עושי צרות.‬
‫היו שם אנשים שהיו עושי צרות.‬
‫סינדי לאופר הייתה כזאת.‬
‫סטיבי וונדר גם היה כזה.‬
‫אני לא מפחד, אבל זה פשוט מצב בעייתי.‬
‫קווינסי אמר, "בוא נתחיל בהתחלה.‬
‫"מה יקרה כשהם ייכנסו לאולפן?"‬
‫אנחנו צריכים להיות מסוגלים להתמודד‬ ‫עם כל מי שנכנס,‬
‫ורצינו שלא יהיה זמן של חוסר פעילות.‬
‫זה חייב ללכת חלק,‬
‫כי אם נעצור לרגע, זה יהיה כאוס.‬
‫אני מסתכל על השמות האלה. אמנים דגולים.‬
‫ואני הייתי אחד מהם.‬
‫מה אני עושה? מה…‬
‫מה אני עושה פה, לכל הרוחות?‬
‫זה די מרתיע.‬
‫ואז לפתע פתאום…‬
‫הגיע הרגע.‬
‫- 28 בינואר, 1985 -‬
‫- יום ההקלטה -‬
‫הייתי באודיטוריום שריין‬
‫כשליונל הגיע מוקדם בבוקר.‬
‫האמן שלך מנחה את תוכנית הפריים-טיים‬ ‫הגדולה ביותר ברשת טלוויזיה,‬
‫כשרשתות טלוויזיה היו הדבר היחיד בזמנו.‬
‫דאגנו מאוד לליונל.‬
‫אני אגיד לך עכשיו, יש יותר דיבורים‬ ‫מכפי שאי פעם היו בחיי.‬
‫אבל זה כיף. ממש כיף.‬
‫זו תמיד תוכנית מרגשת, ואני מצפה לה.‬
‫אם אצליח להישאר ער!‬
‫אבל יש לנו גם את הארגון של האולפן.‬
‫קיבלתי שיחה שאתנדב לעשות שם את התאורה.‬
‫הצלחתי להביא כמה חברים‬ ‫מתעשיית התאורה שהתנדבו,‬
‫וקיבלתי את הציוד בחינם.‬
‫למען האמת, אני לא חושב‬ ‫שהם עצמם ידעו מי באמת יגיע.‬
‫היו הרבה שאלות על אמנים שלא הגיעו‬ ‫לטקס פרסי המוזיקה האמריקאית.‬
‫התקשר אליי קווינסי ג'ונס.‬
‫כל מה שהוא אמר היה,‬ ‫"את תהיי בלוס אנג'לס מחר בערב",‬
‫ואמרתי, "לא. אני אהיה בלאס וגאס."‬
‫סטיבי היה בפילדלפיה,‬ ‫בשעה שתיים, ביום האירוע.‬
‫נתראה בקיץ.‬
‫ברוס ספרינגסטין סיים‬ ‫את סיבוב ההופעות שלו בבאפלו.‬
‫שמעתי איך היה מזג האוויר שם.‬
‫אז נלחצנו.‬
‫- בוטל -‬
‫- אודיטוריום שריין -‬
‫אתה מבין שאין לך שום שליטה‬ ‫על מה שקורה כרגע.‬
‫זה היה ערב שבו אתה פשוט… מרחף.‬
‫היי, אני ליונל ריצ'י.‬
‫הלילה, אנחנו שוב באודיטוריום שריין‬
‫בלוס אנג'לס, קליפורניה.‬
‫בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית!‬
‫תיזהרו. אנחנו נרוץ עם הלילה!‬
‫ליונל, באותו ערב, הייתה לו אחריות כמארח.‬
‫הוא מנהיג התוכנית.‬
‫שום דבר לא יהיה אותו הדבר אחרי הלילה.‬
‫הוא הופיע פעמיים,‬
‫והוא גרף פרסים.‬
‫ליונל ריצ'י!‬
‫-ליונל ריצ'י.‬
‫ליונל ריצ'י.‬ ‫-ליונל ריצ'י!‬
‫ליונל ריצ'י.‬ ‫-"הלו".‬
‫אני חושב שזכיתי בשישה פרסים‬ ‫באותו ערב בזמן שהנחיתי.‬
‫שכחתי, אני עובד כאן.‬
‫כשהוא היה מאחורי הקלעים,‬ ‫הוא דיבר על "אנחנו העולם".‬
‫אבל יש רק 30 שניות. חייב לחזור לבמה.‬
‫ב-1984 ראיתי אותה נוסקת לקריירת סולו‬
‫עם האלבום החדש שלה, "חיי הזוהר".‬
‫חכו עד שתראו את שילה אי!‬
‫באותו זמן,‬ ‫הייתי בסיבוב ההופעות של "גשם סגול".‬
‫זה היה בלתי פוסק.‬
‫עד שהגעתי לטקס פרסי המוזיקה האמריקאית,‬ ‫כבר הזיתי מרוב עייפות.‬
‫שירו!‬
‫והייתי לחוצה בטירוף.‬
‫אני מביטה לתוך הקהל,‬ ‫וזה הדבר הלא נכון לעשות,‬
‫כי אתה מסתכל על חמש השורות הראשונות‬ ‫ואתה חושב, "אלוהים!"‬
‫קדימה, כולם, שירו!‬
‫אני זוכרת שליונל אמר לי, "אחרי טקס הפרסים‬
‫"כולם ילכו לשיר את השיר הזה,‬ ‫ואני רוצה שתשירי אחד מהבתים."‬
‫אז אמרתי, "בהחלט."‬
‫ליונל אמר שהוא מקווה שגם פרינס ישיר בית.‬
‫אמרתי, "מגניב, אבל, אתה יודע,‬ ‫הוא יעשה את זה בזמן שלו."‬
‫ועכשיו, בואו נראה איזה תקליט‬ ‫יהיה הסינגל השחור האהוב ביותר.‬
‫המועמדים הם פרינס, "כשיונים בוכות",‬
‫מייקל ג'קסון, "מותחן".‬
‫בכמה קטגוריות, זה היה פרינס נגד מייקל.‬
‫היריבות הייתה אמיתית.‬
‫יהיה נהדר אם מייקל ופרינס ישירו יחד.‬
‫זו תהיה הצהרה נהדרת,‬ ‫שאפילו שני החבר'ה האלה,‬
‫לשם הצלת חיי אנשים,‬ ‫יתאחדו כדי לעשות את זה.‬
‫"כשיונים בוכות", פרינס.‬
‫פרינס, שמו של שומר הראש שלו היה צ'יק,‬
‫וצ'יק היה מפחיד בטירוף.‬
‫הוא היה פשוט אדם ענק,‬
‫וכשפרינס היה זוכה בפרס,‬ ‫צ'יק היה עולה איתו לבמה.‬
‫אף אחד לא יתקוף אותו כשיעלה על הבמה!‬
‫אולי זה שונה בימינו.‬
‫שערורייתי!‬
‫פרינס זכה בפרסים הגדולים.‬
‫מייקל לא. הוא לא היה שם, כמובן.‬
‫הוא היה באולפני איי-אנד-אם‬ ‫ועשה את הקטע שלו.‬
‫מייקל?‬ ‫-כן?‬
‫"יש בחירה שאנחנו עושים.‬ ‫אנחנו מצילים את חיינו שלנו."‬
‫אפשר להשמיט את השורה הזאת‬ ‫מהפזמון החוזר, בבקשה?‬
‫אז להשמיט את "יש בחירה"?‬ ‫מישהו יכול להביא לי מילים?‬
‫אשמיט את זה, אבל אני עלול לשכוח.‬
‫האדם הראשון שהגיע לכאן היה מייקל ג'קסון.‬
‫שמנו אותו באמצע החדר.‬ ‫אנחנו משתמשים במיקרופון סי-12.‬
‫אפשר להקליט אחד?‬
‫מקליטים.‬
‫הוא הביא את עצמו למצב…‬
‫שהוא הרגיש שהוא מסונכרן עם המוזיקה.‬
‫אפשר שיהיה לנו איזון‬ ‫לפני שהוא מחזיק את התו משם?‬
‫בלי הליווי המוזיקלי?‬ ‫-בטח.‬
‫הייתי כאן וכיוונתי כמה אורות,‬
‫ומייקל ג'קסון מקשיב,‬
‫ופתאום הוא שר.‬
‫זה הקול הכי מדהים ששמעתי בחיי.‬
‫סליחה.‬
‫לא אמרתי "טוב יותר".‬ ‫המשכתי לומר "בהיר יותר".‬
‫שכחתי.‬
‫כשקווינסי ביקש ממני לכתוב את זה‬
‫על, אתם יודעים, בגלל רעב עולמי,‬
‫השקעתי בזה את הלב ואת הנשמה שלי.‬
‫כל כך קשה להגיד משהו כי‬
‫הרבה יותר קל לי לדבר דרך השיר.‬
‫זאת באמת ההצהרה שלי.‬
‫קווינסי, אתה חושב…‬
‫אני אומר, אתה…‬
‫שאגיד "אתם ואני" או "אני ואתם" בסוף?‬
‫לטעמי, "אתם ואני".‬ ‫-בסדר.‬
‫זה הרבה יותר מלא רגש.‬ ‫-כן, מלא רגש.‬
‫כן.‬ ‫-קאנטרי.‬
‫כן. קאנטרי.‬ ‫-אהבתי.‬
‫זה כל העניין, גבר.‬
‫מה שהיה כל כך מעניין במייקל‬
‫הוא שבמקור,‬ ‫מייקל רק רצה לכתוב את השיר.‬
‫בהתחלה, מייקל לא רצה לשיר‬ ‫או להופיע בקליפ.‬
‫הוא חשב בהתחלה שזו חשיפת יתר.‬
‫שכנעתי את מייקל להיות שם.‬
‫זו יכלה להיות אחת הטעויות הגדולות שלו‬
‫אילולא הגיע.‬
‫אבל הוא היה שם. הוא היה מעורב מאוד.‬
‫איך זה נשמע?‬
‫נשמע נהדר, גבר.‬
‫נהדר, מייק.‬
‫עוד לפנינו, הופעות מרגשות‬ ‫של טינה טרנר, סינדי לאופר ופרינס.‬
‫קני קרייגן היה בטקס, בשורה הראשונה,‬
‫ובכל פעם שיצאו לפרסומות,‬
‫קני זינק מהכיסא ורץ אל מאחורי הקלעים.‬
‫תישארו במקום שלך, מותק.‬ ‫תישאר במקום שלך.‬
‫הלכתי אליו ואמרתי לו, "יש לנו פה בעיה."‬
‫סינדי לאופר.‬
‫מאחורי הקלעים, סינדי לאופר‬ ‫ניגשה אליי ואמרה, "החבר שלי שמע את השיר.‬
‫"לא אוכל לבוא, כי הוא חושב שזה לא להיט."‬
‫אף אחד לא ידע.‬
‫זו בהחלט הייתה קבוצה של אנשים נהדרים,‬
‫אבל הייתי עייפה נורא.‬
‫טוב, חתיכת שנה, מה?‬
‫ואחרי ההופעה חשבתי,‬ ‫"בסדר, את פשוט צריכה ללכת לשם."‬
‫אמרתי, "סינדי, די חשוב‬ ‫שתקבלי את ההחלטה הנכונה.‬
‫"אל תפספסי את הסשן הלילה."‬
‫איזה לילה!‬
‫אמרתי לאמנים, "אל תסתובבו פה.‬
‫"צאו לדרך ותגיעו לאולפני איי-אנד-אם."‬
‫אתה יכול לדבר על הרגשות שלך‬ ‫בנוגע לתקליט שיוקלט הלילה?‬
‫אני לא יודע מה קורה.‬ ‫קווינסי שם כוסס ציפורניים,‬
‫ואני רוצה להגיע לשם ולגלות.‬
‫כן.‬ ‫-ומה השם שלו?‬
‫"אנחנו העולם".‬
‫נפוצה שמועה שפרינס וג'יימס בראון‬ ‫עשויים להיות כלולים בזה.‬
‫אין תגובה.‬ ‫-למה? למה לא?‬
‫אסור לי לדבר על זה.‬ ‫-צריך להמשיך הלאה.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-תודה.‬
‫כשעזבתי את טקס הפרסים,‬ ‫ידעתי שמחכה לי מכונית.‬
‫ואז אנחנו הופענו.‬
‫לא היה לי מושג מי יהיה שם.‬
‫לא ידעתי כלום על הפרויקט‬ ‫עד שהגעתי ללוס אנג'לס.‬
‫קווינסי חשוב מאוד לאנשים,‬
‫וכשהוא עושה פרויקט,‬ ‫זה משהו ששווה להיות חלק ממנו.‬
‫כמעט הכול היה מוכן.‬
‫קווינסי ביקש ממני פיסת נייר,‬ ‫והוא החליט לכתוב את השורה הכי דגולה.‬
‫"תשאירו את האגו שלכם בכניסה."‬
‫היה לי מזל להיות אחד הצלמים,‬
‫אבל הייתי רק הטירון שבחבורה.‬
‫עברתי לכאן רק שלוש שנים קודם לכן.‬
‫המפיק אמר, "צא לחזית.‬ ‫הם יתחילו להגיע בקרוב."‬
‫השאלה הייתה מי באמת יגיע.‬
‫קני רוג'רס מגיע.‬
‫כשהגעתי לאולפן,‬
‫הבנתי שזו הייתה העילית‬ ‫של מוזיקת הפופ של אותה תקופה.‬
‫ריי צ'רלס, מכונית מגיעה.‬ ‫-אלוהים!‬
‫בט מידלר?‬ ‫-נראה לי שכן.‬
‫הנה כריסטי ברינקלי. אלוהים!‬ ‫-מישהו רואה את בילי ג'ואל?‬
‫זה פשוט היה יותר מדי.‬
‫תקשרנו באמצעות מכשירי קשר.‬
‫מי הגיע? מי היה כאן?‬ ‫מי בדיוק הגיע לכאן?‬
‫קים קארנס בדיוק הגיעה.‬
‫איזה בחור עוצר מעבר לכביש‬ ‫בפונטיאק ג'י-טי-או ישנה.‬
‫הבחור יוצא. זה ברוס ספרינגסטין.‬
‫חשבתי, "וואו, זה רציני."‬
‫זה ריי. זה באמת הוא.‬
‫זה כאילו פסל החירות נכנס פנימה.‬
‫בשבילי, דיאנה רוס הייתה כמו,‬ ‫"וואו. עלינו לרמה אחרת כאן."‬
‫הרגשתי כמעט כאילו אני בחלום.‬
‫כולם היו אגדה בשבילי.‬
‫בוב דילן? אני חושבת שפשוט אמרתי "היי"‬ ‫והלכתי משם כי פחדתי.‬
‫אף אחד אחר לא הורשה להיכנס לסטודיו‬ ‫חוץ מהאמנים עצמם,‬
‫אז לאף אחד לא היו עוזרים.‬
‫ואז היינו באינטראקציה זה עם זה,‬
‫וזה באמת היה הריגוש.‬
‫זה היה משכר‬ ‫רק להיות בחברת קבוצת האנשים הזאת.‬
‫הרגשתי שאני לא לבושה מספיק יפה. דאגתי.‬
‫הכרתי את בילי ג'ואל, אז ניגשתי אליו.‬
‫כולם הרגישו את הקסם.‬
‫כל מי שאתה יכול לחשוב עליו‬ ‫בעסקי הבידור באותו זמן‬
‫נמצא בהקלטה ההיא.‬
‫אנחנו על פלטפורמת המדרגות.‬
‫פול נמצא על אחת המדרגות הנמוכות,‬ ‫הוא מסתכל למעלה‬
‫ואומר, "וואו. אם פצצה תנחת‬ ‫על המקום הזה, ג'ון דנוור יחזור לפסגה."‬
‫- תשאירו את האגו שלכם בכניסה -‬
‫זה יפהפה. זה כל כך יפה, גבר.‬
‫הרגשנו שהאנרגיה בחדר הייתה ממש חזקה.‬
‫ריי ווילי ישירו קצת.‬
‫אבל באותו הזמן, מתחת יש תחושה של תחרות.‬
‫האגו עדיין היה שם.‬ ‫לא נעמיד פנים שהוא לא היה שם.‬
‫ידוענים יכולים להיות בעייתיים מאוד‬
‫כשהם מוקפים במנהלים, סוכנים וסטייליסטים,‬
‫אבל הם לא היו בסביבה הזאת.‬
‫הכוכבים הגדולים ביותר במוזיקה‬ ‫חשו שזה מרגיע.‬
‫הם נראו כמעט ביישנים.‬
‫זה היה כמו היום הראשון בגן הילדים.‬
‫טוב, חבר'ה.‬
‫האם כולם יכולים להתפנות כדי שנוכל…‬
‫בבקשה.‬
‫שלום.‬
‫תקשיבו. חבר'ה.‬
‫קווינסי היה צריך להשתלט‬ ‫על כל ה"ילדים" האלה.‬
‫ראשית, אני רוצה שתכירו את בוב גלדוף‬
‫שהוא באמת ההשראה לכל הדבר הזה.‬
‫זה האיש שארגן את "בנד אייד".‬
‫והוא בדיוק חזר מאתיופיה,‬ ‫והוא רוצה לדבר איתכם.‬
‫באמת?‬
‫טוב, אולי.‬
‫כדי להכניס אתכם לאווירה‬ ‫של השיר שאתם עומדים לשיר,‬
‫שבתקווה יציל מיליוני אנשים,‬
‫אני חושב שהכי טוב לזכור‬ ‫שהמחיר של חיים השנה‬
‫הוא חתיכת פלסטיק ברוחב 18 ס"מ‬ ‫עם חור באמצע.‬
‫ואני לא יודע אם אנחנו במיוחד‬ ‫מסוגלים לתפוס את הרעיון של כלום.‬
‫אבל כלום זה להיות בלי מים.‬
‫בחלק מהמחנות אתם תראו‬ ‫15 שקי קמח ל-27,500 איש,‬
‫ואתם תראו דלקת קרום המוח,‬ ‫מלריה וטיפוס הבטן‬
‫ממלאים את האוויר,‬
‫ואתם תראו גופות שוכבות זו לצד זו.‬
‫ובשביל זה אנחנו כאן,‬
‫ואני מניח שבגלל זה כולנו כאן.‬
‫ואני לא רוצה לבאס אף אחד,‬
‫אבל אולי זו הדרך הכי טובה‬ ‫לגרום למה שאתם באמת מרגישים,‬
‫לסיבה שאתם באמת כאן הלילה,‬ ‫לצאת דרך השיר הזה.‬
‫אז תודה רבה לכולכם,‬ ‫ובואו נקווה שזה יצליח.‬
‫קווינסי כל כך פיקח.‬
‫הוא השתמש בנאום של גלדוף‬ ‫כדי לגרום לאנשים להתמקד בסיבה לכל העניין.‬
‫"אנחנו נהנים כאן,‬
‫"אבל אני רוצה שתכניסו‬ ‫את מה שאתם מרגישים לשיר."‬
‫בדיוק הופעתי בפרסי המוזיקה האמריקאית.‬
‫כולם נהנו,‬
‫ואז המציאות, שהוא מסביר למה אנחנו כאן,‬
‫אתה פשוט קולט, "וואו".‬
‫כל מה שיושר בחדר הזה‬ ‫יהיה אוניסון בכל הקלטה רציפה אחת,‬
‫והחלקים של ההרמוניה,‬
‫כדי שלא נצטרך להתקשות‬ ‫עם ההרמוניה בתוך החדר.‬
‫הדבר הראשון שאני רוצה לעשות‬ ‫זה את המעבר לפזמון החוזר, בסדר?‬
‫נוכל לשמוע ארבע תיבות בלי…‬ ‫בלי הליווי המוזיקלי?‬
‫אקפולקו!‬
‫אחת, שתיים…‬
‫חכו, כולם, בבקשה.‬
‫כולם, נא לקבל את תחושת הקצב‬ ‫מהברכיים ולא מהרגליים.‬
‫אנחנו שומעים הרבה‬ ‫רקיעות רגליים על המדרגות האלה.‬
‫המתח היה שם כי לא היה לנו הרבה זמן.‬
‫טכנית, היינו צריכים להיות ממש מסונכרנים,‬
‫והיינו צריכים לפעול מהר.‬
‫שוב, חבר'ה, בבקשה.‬
‫היינו צריכים ללמוד את השיר ו…‬
‫לקבל מושג בסיסי ולחזור עליו.‬
‫וזה היה כמו…‬
‫הלחץ היה עלינו, כצוות ההפקה,‬
‫לוודא שכאשר ניתן לספרינגסטין ללכת הביתה,‬
‫כשניתן לכל האנשים האלה ללכת הביתה,‬ ‫זה יהיה גמור.‬
‫רק לילה אחד‬
‫כדי להצליח בזה.‬
‫טוב, עכשיו נעשה את זה עד הסוף,‬
‫ובאותן אוקטבות שמייקל שר.‬
‫כל מי שלא יכול לשיר כל כך גבוה,‬ ‫לא לשיר בבקשה.‬
‫רק בעלי מנעד גבוה.‬ ‫לא אתעסק באוקטבות בחלק הזה.‬
‫נעשה אוקטבות נמוכות אחר כך.‬
‫אם זה גבוה מדי בשביל מישהו,‬ ‫הוא יכול לנוח על המדרגות,‬
‫ואז נחזור לזה ונקליט. בסדר?‬
‫אז ניצור פלייבק,‬
‫ואז ניגש לעבודה, בסדר?‬
‫אפשר לשמוע את זה, אום?‬
‫לכולם יש אוזניות?‬
‫בוב דילן יודע בעצמו‬
‫שהוא לא זמר‬ ‫באותו אופן שסטיבי וונדר הוא זמר.‬
‫אז דילן קרוב לוודאי חש יותר לא בנוח‬ ‫מכל אדם אחר שהיה כאן.‬
‫מישהו עדיין שר נמוך מדי.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אנחנו באמת לא יכולים‬ ‫להתעסק עם אוקטבות בטייק הזה.‬
‫זה רק בשבילם?‬ ‫-מה?‬
‫זה רק בשבילם?‬ ‫-כן.‬
‫כמה זמרים אמרו, "זה לא במנעד שלי."‬
‫מה איתך?‬ ‫-אני לא יכול.‬
‫לא יכול, נכון?‬
‫אם זה מחוץ למנעד שלך, אתה מנסה להבין,‬
‫"אולי אוכל לשיר הרמוניה",‬ ‫אבל הם לא רצו שום דבר כזה.‬
‫הם רצו רק את האוניסון החזק הזה.‬
‫יש ביטוי ישן של זמרים, "תהיה גרוע בשקט".‬
‫תשיר כל עוד זה במנעד שלך.‬
‫כשזה יוצא מהמנעד שלך, תעצור.‬
‫יש כל כך הרבה קולות.‬ ‫אתה לא תחסר לאף אחד.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫יש קרוב לוודאי 60 או 70 אנשים בחדר.‬
‫הריח התחיל להיות די חזק.‬
‫האורות שלי היו מכשירים נושפי-אש‬ ‫בעוצמה של 5,000 ואט,‬
‫אז נעשה פה די חם.‬
‫וזה הוסיף למתח.‬
‫היו לנו את כל אנשי התאורה וארבעה צלמים,‬
‫אז היית צריך להיזהר מאוד‬ ‫שהכבלים שלך לא יסתבכו,‬
‫והיית צריך להיות בשקט.‬
‫חבר'ה, אתם חייבים להיות בשקט.‬ ‫-תשמרו על השקט.‬
‫חייבים להפסיק‬ ‫לעשות רעש בטייקים, בבקשה.‬
‫אנחנו מצלמים את הקליפ‬
‫ומרכיבים את השיר באותו זמן.‬
‫האם משהו יכול להשתבש? בהחלט!‬
‫עשינו דברים לפי תחושה ובלי תכנון.‬
‫השעון מתקתק.‬
‫קווינסי דואג לתמונה הגדולה.‬
‫התפקיד שלי היה, שאם יש בעיות בחדר,‬
‫לפתור אותן.‬
‫אולי שינוי…‬
‫זה צריך להיות "בהיר יותר".‬
‫אני מרגיש שכולם שרו "בהיר יותר".‬
‫זה "בהיר יותר"?‬ ‫-לא. "טוב יותר, בהיר יותר."‬
‫אני לא רוצה לסבך את העניינים.‬
‫"טוב יותר" או "בהיר יותר"?‬ ‫כולם מעדיפים "בהיר יותר".‬
‫ליונל ריצ'י הוא הבחור שיאחד את כולם.‬
‫אני מסתובב בין כל הקבוצות הקטנות‬ ‫ומכבה שרפות.‬
‫והוא פעל על אדרנלין.‬
‫הוא פשוט לא הפסיק, אבל הוא כזה בכל מקרה.‬
‫יש לו סיפורים לספר.‬ ‫"בואו נעשה את זה." "אגיד לך משהו."‬
‫הוא מצחיק אנשים.‬
‫הוא פשוט גורם למים לזרום בדרך הנכונה.‬
‫משפט אחד שאסור לך לעולם להשתמש בו בחיים.‬
‫"אני לא בטוח לגבי זה. מה דעתך?"‬
‫"טוב יותר" זה חזק יותר.‬
‫יש לנו 47 אמנים.‬
‫אם תגיד את המשפט ההוא, יהיו לך 47‬ ‫גרסאות שונות של "אנחנו העולם".‬
‫אז התפקיד שלי היה לוודא,‬
‫שבשום פנים ואופן לא נסטה ממה שהוחלט.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מה זה? מה זה אומר?‬
‫זה התרגום ל"אנחנו העולם".‬
‫סטיבי אמר, "אני חושב שאנחנו צריכים‬ ‫קצת סוואהילי איפשהו בשיר.‬
‫"כדאי שנשיר…"‬
‫באיזו שפה?‬ ‫-קיסוואהילי.‬
‫טוב, תודה רבה לך.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע.‬
‫אם נעשה את זה, הזמן ייגמר,‬
‫ואם ייגמר לנו הזמן, זה יהיה לא טוב.‬
‫הייתי בפינת החדר,‬ ‫במקרה הייתי קרוב לוויילון ג'נינגס.‬
‫שמעתי אותו אומר,‬ ‫"בחיים לא שמעתי זמר קאנטרי שר סוואהילי.‬
‫"נראה לי שאוותר."‬
‫ויילון יוצא מהחדר.‬
‫"לא מתעסק עם זה.‬ ‫ אני לא יודע מה זה אומר,‬
‫"אבל אני לא אגיד את זה",‬ ‫ואיבדנו את ויילון באותו רגע.‬
‫אנחנו מקשיבים עכשיו.‬
‫מקשיבים עכשיו.‬
‫הם לא מדברים סוואהילי, אז לא צריך…‬
‫מישהו אמר, "סטיבי,‬ ‫לא מדברים סוואהילי באתיופיה."‬
‫אפשר היה לראות את הפוטנציאל‬ ‫לוויכוח ענק על שפות.‬
‫אני חושב שמה שאתה מנסה לעשות הוא…‬
‫אין טעם לדבר עם האנשים שגוועים ברעב.‬
‫אתה מדבר עם האנשים שיש להם כסף לתת.‬
‫ואתה יודע, זה…‬
‫אם זה מלהיב אדם אחד, זה מרתיע שניים, אולי.‬
‫אז באילו מילים נשתמש?‬ ‫-אני לא יודע, אבל…‬
‫אם אין לנו שורות…‬ ‫-…הם מדברים אמהרית.‬
‫הבעיה היא שאין לנו שם מילים.‬
‫כל העניין הוא…‬ ‫-מה שיהיה לנו… מה יש לנו?‬
‫אני זוכר שבשלב הזה,‬ ‫כי אני עוקב אחרי ריי צ'רלס,‬
‫ריי אומר,‬ ‫"צלצל בפעמון, קווינסי. צלצל בפעמון."‬
‫כלומר, "בואו נתקדם."‬
‫הרבה אנשים נהיו קצת חסרי סבלנות.‬
‫כולם עייפים.‬
‫אנשים רצו להתקדם ולסיים עם זה,‬
‫ואני חושב שבאותה נקודה‬ ‫"שה-לה שה-לין-גיי" צץ.‬
‫זה כנראה היה רעיון של מייקל,‬
‫"נוכל להכניס לכאן משהו‬ ‫שנשמע מהתרבות ההיא."‬
‫היי, סליחה.‬
‫רק שנייה.‬
‫רגע!‬
‫אז מה שאנחנו אומרים זה,‬ ‫"כי זה מה שאנחנו נותנים."‬
‫מה אנחנו נותנים?‬
‫אני אחד האנשים היחידים שיגידו משהו למייקל.‬
‫זה לא הגיוני.‬ ‫-"אז בואו נתחיל לתת."‬
‫כן. "אז בואו נתחיל לתת" זה עדיף.‬
‫אני מכיר את מייקל ג'קסון מאז שהיה בן עשר,‬
‫כשהוא בא לראשונה להיבחן‬ ‫כדי להיות חבר במוטאון.‬
‫הוא שר ורקד בהתלהבות בגיל עשר.‬
‫מה אתה רוצה לשים?‬
‫מייקל הוא אחד האמנים הדגולים,‬ ‫אחד מכותבי השירים הטובים ביותר אי פעם.‬
‫אז אנשים פחדו להגיד,‬ ‫"לא כדאי שנעשה את זה",‬
‫או "זה נשמע לא טוב."‬
‫טוב, תגיד לי אתה מה זה "שה-לה שה-לין-גה"!‬
‫כשגדלנו במוטאון, ככה התנהגנו זה עם זה,‬
‫וכולנו אוהבים זה את זה.‬
‫האם כולם אוהבים את המילים "עולם אחד"?‬
‫כן.‬ ‫-נהדר.‬
‫עולם אחד".‬ ‫-"עולם אחד"!‬
‫"עולם אחד, הילדים שלנו.‬ ‫עולם אחד, אז בואו נתחיל לתת."‬
‫כן.‬ ‫-כולם.‬
‫זה טוב מאוד. בבקשה אל תשנו את זה‬ ‫כי השמיעה שלי נעשית גרועה בטירוף!‬
‫בואו נקליט את זה!‬
‫אם אפשר, זה שם.‬
‫קדימה, תתחילו!‬
‫טוב, תתחילו.‬
‫לבסוף סיימנו לשיר את הפזמון החוזר.‬
‫מעולה!‬
‫וקווינסי רוצה להודות להארי בלפונטה.‬
‫תזכרו שהבחור שהתחיל‬ ‫את כל זה הוא הארי בלפונטה.‬
‫ואז, פתאום, קורה הדבר הכי מדהים.‬
‫הארי בלפונטה היה האדם הכי מעורר השראה‬ ‫בשביל כל מי שהיה שם.‬
‫אל ג'רו התחיל לשיר‬ ‫את השיר של הארי בלפונטה.‬
‫פתאום כולם מצטרפים.‬
‫"שתיתי יותר מדי, אני חייב לומר‬
‫"כי אני או ריי צריכים להסיע אותך מחר"‬
‫במהלך ההפסקות,‬
‫ריי ניגן גרסה נוספת של "אנחנו העולם",‬
‫גרסת הגוספל,‬ ‫גרסת "ג'ורג'יה און מיי מיינד".‬
‫ובאותו רגע, שמעתי את ריי וסטיבי מדברים.‬
‫וריי אמר, "אני צריך ללכת לשירותים",‬
‫ואז סטיבי אמר, "אני אראה לך איפה זה."‬
‫והוא פשוט תפס אותו בזרוע והם הלכו,‬
‫וכולם אמרו שהעיוור באמת מוביל את העיוור,‬
‫וכולנו פשוט התפוצצנו מצחוק.‬
‫המבורגר… דגים. המבורגר דגים!‬
‫אנשים היו רעבים.‬
‫ופלים מגיעים לפה.‬
‫עוף על ופלים! עוף ברוטב על ופלים.‬
‫כולם הזמינו עוף על ופלים מ"רוסקו'ס",‬
‫ומעולם לא ראיתי מישהו‬ ‫שאוכל עוף טוב יותר מליונל ריצ'י.‬
‫הוא אוכל את חתיכת העצם האחרונה.‬
‫הוא יונק מתוכה, והוא אוכל,‬ ‫ומניח אותה על הקודמת,‬
‫אז כשהוא מסיים, יש לו את כל‬ ‫העצמות הקטנות האלה מסודרות כמו שצריך.‬
‫ואמרתי, "אף אחד לא יכול‬ ‫לאכול עוף טוב ממך."‬
‫כשהגיע זמן ההפסקה ההיא,‬
‫דיאנה ניגשת לדריל הול עם דף המוזיקה בידיה‬
‫ואומרת, "דריל, אני המעריצה הכי מושבעת שלך.‬
‫"תהיה מוכן לחתום על דף המוזיקה שלי?"‬
‫וכולנו הסתכלנו סביב ואמרנו, "לא ייאמן!"‬
‫ברגע שהיא עשתה את זה,‬ ‫זה התחיל לקרות בכל רחבי החדר.‬
‫לראות את סינדי לאופר‬ ‫מבקשת מליונל או מהבוס,‬
‫זה מגניב שהם רוצים את החתימות זה של זה.‬
‫ואז הם באים ושואלים אותי,‬ ‫ואני כזה, "הם רוצים את החתימה שלי?"‬
‫כאילו, "וואו, זה ממש מגניב".‬
‫אז התקשרתי לפרינס כדי להודיע לו איך הולך.‬
‫אמרתי, "נראה לי שאולי כדאי שתבוא.‬
‫"זה די מגניב, וכולם מבלים יחד.‬
‫"אנחנו נהנים מאוד."‬
‫אני עכשיו בטלפון עם פרינס.‬
‫הוא ב"קרלוס אנ' צ'רלי'ז".‬
‫הוא אמר, "אני אנגן סולו גיטרה בחדר אחר."‬
‫אמרתי, "לא, כולנו באותו חדר.‬
‫"אני צריך שתבוא ותשיר."‬
‫הוא רוצה להוסיף גיטרה לשיר,‬ ‫ובמקרה אנחנו לא צריכים גיטרה.‬
‫נהיה מאוחר,‬
‫וציפיתי לשיר את אחד הבתים,‬
‫אבל הם כל הזמן שאלו,‬ ‫"תוכלי להביא את פרינס לכאן?"‬
‫וחשבתי, "וואו, זה מוזר."‬
‫ופשוט התחלתי להרגיש…‬ ‫אני מרגישה שמנצלים אותי, שאני כאן‬
‫כי הם רוצים שפרינס יגיע,‬
‫וככל שיחזיקו אותי יותר זמן,‬ ‫אולי פרינס יגיע.‬
‫אני בטוח שהם חיכו שהלימוזינה שלו תופיע,‬
‫אבל הוא לא הגיע.‬
‫כבר ידעתי שהוא לא יבוא,‬
‫כי היו יותר מדי אנשים, והוא ירגיש לא בנוח.‬
‫אמרתי לליונל, "אני אלך."‬
‫הם מעולם לא התכוונו שאשיר בית,‬
‫וזה היה קצת שיברון לב.‬
‫עשינו את ה"הוק",‬ ‫אז עכשיו אנחנו מגיעים לסולואים.‬
‫שתי השורות האלה.‬
‫מייקל ניגש אליי ואמר, "פרינס לא בא,‬
‫"אז יש לנו מקום בשורה שצריך בשבילו סולן.‬
‫"על מי אתה ממליץ?" ואמרתי "יואי לואיס".‬
‫ליואי לואיס יש קול סולו נהדר.‬
‫מישהו טפח על כתפי ואמר,‬ ‫"קווינסי רוצה אותך."‬
‫הביאו אותי לקווינסי.‬ ‫הוא אמר, "סמלי, בוא. תביא את מייקל."‬
‫והוא אומר, "תשיר את השורה ליואי."‬
‫אז קיבלתי את השורה של פרינס.‬ ‫נעליים די גדולות להיכנס לתוכן.‬
‫כן!‬ ‫-אני יכול ללכת עכשיו? אוי, לא.‬
‫מאותו רגע ואילך, הייתי לחוץ בטירוף.‬
‫בסדר?‬
‫עניין החלקים סודר.‬
‫עד שבאמת הגענו לסולואים,‬
‫אנשים שאלו, "למה יש לו את החלק הזה?"‬
‫או "למה יש לה את החלק הזה?"‬ ‫והתשובה הייתה, "זה מתאים למנעד שלהם."‬
‫להתחיל עם השורה הזאת. "בואו נבין…"‬
‫קווינסי אמר לי עם מי אני אשיר,‬
‫ואמרתי, "וילי נלסון? מעניין."‬
‫בהחלט הופתעתי.‬
‫כולנו התאספנו סביב הפסנתר,‬ ‫וסטיבי וונדר מנגן את השיר,‬
‫ושרנו אותו בצורה אקוסטית.‬
‫וסטיבי וונדר, אפשר לראות על פניו‬ ‫שהוא מזהה את הקולות השונים.‬
‫בערך באמצע, בזמן שהוא מנגן,‬ ‫הוא אומר, "וואו. כל כך הרבה כוכבים."‬
‫השיר במלואו לראשונה סביב הפסנתר,‬
‫אז שמענו לראשונה איך הוא באמת יישמע.‬
‫לעולם לא אשכח את זה. היה מדהים.‬
‫לשמוע את כל האישיויות בפרויקט הזה‬
‫בפעם הראשונה בשיר הזה…‬
‫השיער על גבי סומר רק מהמחשבה על זה.‬
‫סימנו בנייר דבק על הרצפה את השמות,‬
‫אז זו הייתה צורת פרסה גדולה.‬
‫זה התחיל כאן והלך כל הדרך מסביב.‬
‫אני זוכר שעברתי וספרתי אותם רק כי אני…‬
‫"בסדר, יהיו כאן שלושה, כאן שניים."‬
‫אני מסתכל על רשימת השמות על הרצפה.‬
‫אני חושב, "זה יהיה מדהים."‬
‫ספרינגסטין היה כאן.‬
‫בדיקה, אחת, שתיים.‬
‫אני הייתי ממש שם.‬
‫מייקל ג'קסון כאן. אני שר מיד אחרי מייקל.‬
‫דאגנו לכם.‬
‫אתם יודעים שזה איתי, נכון?‬
‫המעגל הזה היה המעגל המפחיד של החיים.‬
‫קווינסי צדק.‬
‫כשמגיע הזמן לשיר את החלק שלך,‬ ‫אתה תיתן 200 אחוז‬
‫כי הכיתה מסתכלת עליך.‬
‫ולראות את ההכנות ואת הפגיעות של כולם‬
‫היה די מדהים.‬
‫היית במיטבך בשלב הזה.‬
‫אז ככה, יש מיקרופונים מולנו,‬
‫אבל מה שנעשה זה שתתכופפו קדימה בחלק שלכם.‬
‫ואז, כשהאדם השני נכנס,‬
‫כשאתם בדואט עם מישהו, מה שזה לא יהיה,‬
‫כשהחלק שלכם מגיע, תתכופפו קדימה.‬
‫אל תשירו פה. אם תעשו כך,‬ ‫לעולם לא נדע מה המילים שלכם.‬
‫לפסוע פנימה או להתכופף?‬ ‫-תתקרבי.‬
‫לא. גם אם השם שלכם נמצא כאן…‬
‫הבנתם?‬ ‫-כן.‬
‫זו הקלטה אמיתית. זה פשוט…‬
‫השמות שם, אבל המיקרופונים כאן.‬
‫בואו למיקרופון!‬
‫מוכנים.‬ ‫-תודיעו לי מתי.‬
‫קדימה.‬ ‫-מוכנים.‬
‫אפשר לעשות את זה שוב? פישלתי בהתחלה.‬
‫סטיבי אומר שהוא פישל.‬
‫הייתי נמוך. הייתי כל כך נמוך.‬
‫נכון שזה נורא נמוך?‬
‫סטיבי פישל. איך זה קרה לו?‬
‫זה חוקי?‬ ‫-לעולם לא.‬
‫סטיבי דופק את זה בשעשוע,‬ ‫כפי שרק סטיבי יכול.‬
‫כמעט בכוונה, די נהנה מזה.‬
‫סטיבי לא היה לחוץ.‬
‫לעולם. אני לעולם לא מפספס את התו.‬
‫זה הגרון שלי.‬
‫קווינסי הרים את קולו.‬ ‫"אנחנו חייבים שתקליט."‬
‫הוא צרח עלינו.‬
‫בבקשה.‬
‫מעולם לא ראיתי אותו ככה.‬
‫קווינסי, היי!‬
‫קווינסי ג'ונס תמיד היה רגוע מאוד.‬
‫הדאגה היחידה שלו הייתה הזמן.‬
‫יש לנו הרבה עבודה, עוד דרך ארוכה.‬
‫אפשר לעזור?‬
‫זה קשה כי אנחנו רחוקים זה מזה.‬
‫אפשר לעזור? אז אתה…‬
‫ואתה…‬
‫זה החלק שלי.‬
‫אני יודע. הוא מדבר על החלפת חלקים.‬
‫אוכל לעשות את זה‬ ‫אם אפסע לאחור ואשיר חזק יותר.‬
‫קשה לשיר ברכות.‬
‫השעה הייתה 04:00,‬ ‫והם שרים את החלק הכי חשוב שלהם.‬
‫אז אתה תהיה קצת עצבני. אתה תהיה עייף.‬
‫אבל זה עושה לי קפיצה מוזרה‬ ‫אחרי המלודיה שלי.‬
‫במצלמה שלי, הם ענקיים‬
‫כי אני ממש שם מתחתיהם.‬
‫אתה יכול להושיט יד ולגעת באדם הזה.‬
‫הם ממש שם.‬
‫הייתי מעריץ מושבע של פול סיימון.‬
‫הנה הוא, ממש כאן. הוא שר בדיוק מולי.‬
‫קני רוג'רס, כשהוא מגיע לתו הגבוה ההוא,‬ ‫והוא פשוט מכווץ את הפנים שלו,‬
‫זה, "אלוהים, הוא פשוט…"‬
‫באותו זמן חשבתי,‬
‫"אני לא מאמין שאנשים משלמים לי‬ ‫כדי לצלם את הדבר המדהים הזה."‬
‫התור של דיון וורוויק הגיע,‬ ‫והייתה לנו בעיה טכנית קטנה.‬
‫כן?‬ ‫-את שומעת את הקול שלך?‬
‫כן.‬
‫מי זאת? תוציאו אותה מפה.‬
‫הייתה פניקה טכנית קטנה פה.‬
‫יש לנו בעיה עם רעש בפלייבק.‬
‫בשלב מסוים אמרתי, "בכל מחיר,‬ ‫חייבים שזה יעבוד כמו שצריך."‬
‫חייבים להסיר את זה מכאן, בכל מחיר.‬
‫זה עדיין שם?‬ ‫-כן.‬
‫אולי זו דליפה?‬ ‫-אולי מיקרופון של מישהו אחר.‬
‫כל שאר הקטעים בסדר.‬
‫אז באמת אין לזה שום תירוץ.‬
‫אנחנו נגלה מה הבעיה.‬
‫היה צריך להשתמש בסטודיו שלי.‬
‫אני עדיין שומעת את הקול השני.‬
‫סליחה. זו תעלומה.‬ ‫-רוחות רפאים!‬
‫למי תתקשרו?‬ ‫-למכסחי השדים!‬
‫אקרויד נמצא בתא ההד.‬ ‫-אקרויד.‬
‫זה הוסיף קצת מתח.‬
‫זה נעלם.‬
‫מצאנו את זה, מה שזה לא היה.‬
‫זה היה קצת קשה, אבל חזרנו‬ ‫לתוכנית שלנו לסיים את הקטע הקולי.‬
‫אנחנו מגיעים לרגע‬ ‫שבו עלינו להיות מדויקים ככל האפשר.‬
‫מתחילים.‬
‫כן.‬
‫ועכשיו זה מגיע עד אל ג'רו, שמפשל,‬
‫אז הם אומרים "בום" ומתחילים מחדש.‬
‫אל ג'רו היה קצת בהצפה שם,‬
‫בתחום האלכוהול.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-אוף.‬
‫זה וילי.‬
‫אל היה מעניין.‬
‫טוב, אני חייב לספר לכם‬ ‫את החלק המצחיק לגבי אל.‬
‫אל רצה לחגוג לפני שסיימנו את השיר.‬
‫הוא כל הזמן אמר, "תביאו עוד בקבוק.‬ ‫אנחנו הולכים לחגוג."‬
‫אז בכל פעם שנכנס בקבוק נוסף,‬
‫הוצאתי את הבקבוק בחזרה.‬
‫סטיבי, אפשר את הקלידים קודם?‬
‫נרצה שתעשה חזרה על החלק הקטן הזה.‬
‫היינו צריכים לעבוד קשה מאוד‬
‫כדי להקליט את החלק של אל‬
‫לפני שאל לא יצליח לזכור מה החלק שלו.‬
‫נכון. כן.‬
‫כן. שוב בשבילי?‬
‫פשוט תנגן את הקטע.‬ ‫-בבקשה?‬
‫זה מספיק.‬ ‫כפי שזה היה שם, זה מספיק.‬
‫בכל פעם שהם חוזרים לאחור,‬ ‫זה לוקח בערך חמש דקות.‬
‫אז אתה יוצר מתח אמיתי‬ ‫בכל פעם שאתה מחזיר לאחור.‬
‫מה אעשה אחרי ברוס ספרינגסטין? זה כאילו…‬
‫מה אתם הייתם עושים?‬ ‫ואז הלכתי על קטע נשמה מתוק יותר.‬
‫קני לוגינס היה מדהים,‬
‫והם הגיעו לסטיב פרי ולדריל הול,‬
‫וזה היה, "אלוהים אדירים."‬
‫יש!‬
‫סטיב פרי יודע לשיר!‬
‫יש לו קול נהדר, כמו הקול של סם קוק.‬
‫תן לי עוד אחד.‬ ‫תן לי עוד שניים לפחות.‬
‫החבר'ה האלה מקבלים שלושה‬ ‫או ארבעה ניסיונות בשורה שלהם.‬
‫בינתיים, אני כאן בסוף,‬ ‫ואפילו לא שרתי את השורה שלי עדיין,‬
‫ואני מתחרפן.‬
‫צפיתי בכל האנשים האלה שרים.‬
‫רק ניסיתי לזכור לנשום.‬
‫ואמרתי לקווינסי ואומברטו,‬ ‫"בפעם הבאה שמישהו יפשל,‬
‫"אתם יכולים להמשיך‬ ‫כדי שנעשה חזרה על השורות שלנו‬
‫"ועל הגשר?"‬
‫והוא אמר, "אה, כן, בסדר, בטח",‬
‫ומייקל, שהיה לידי, אמר, "זה רעיון טוב."‬
‫אמרתי, "תודה, מייק."‬
‫רוצה ללכת על הגשר עכשיו?‬ ‫-רוצה לעבור לגשר?‬
‫לגשר. קח אותי לגשר.‬ ‫-לגשר.‬
‫הגשר.‬ ‫-הגשר.‬
‫טוב, כולם, לגשר.‬
‫טוב, יואי. עכשיו תורך.‬
‫בחיי, אתה ממש מוכן ללכת הביתה.‬
‫רק למקרה שמישהו יפשל בחלק אחד.‬
‫כלומר, זאת הייתה רק שורה אחת,‬ ‫אבל הרגליים שלי ממש רעדו.‬
‫אתה רוצה את זה בהרמוניה?‬
‫אתה רוצה את האחרון בהרמוניה?‬
‫זה ממש נהדר.‬
‫אתה רוצה להצטרף אליה?‬ ‫שלושתכם תצטרפו אליה ב…‬
‫זה יהיה מעולה.‬
‫אבל אז הם אמרו,‬ ‫"שיר בהרמוניה עם סינדי וקים."‬
‫בדמו לא היו קטעי הרמוניה או משהו כזה.‬
‫אני אצטרך להמציא פה משהו.‬
‫להמציא הרמוניה בשלושה חלקים‬
‫מול סטיבי וונדר, ריי צ'רלס, קני לוגינס,‬
‫דריל הול…‬
‫מה אני אמור לשיר?‬
‫זה היה ממש מורט עצבים.‬
‫אה, שם אני נמצא.‬
‫זה ב"נעמוד", נכון?‬ ‫-כן.‬
‫מה שלך?‬
‫מה שלך, קים?‬
‫משהו כזה?‬
‫אני מותש מכדי להגיד משהו למישהו.‬
‫ופשוט לשיר את זה.‬
‫אני אנסה.‬ ‫זה גבוה בשבילי, אבל אנסה.‬
‫באשמתי. זה היה עם קצת זיוף.‬ ‫לא ירדתי.‬
‫חשבתי שהראש של יואי יתפוצץ.‬
‫סינדי יודעת לשיר אוקטבות,‬
‫ויו המסכן ניסה לשרוד באופן נואש,‬ ‫הוא לא יכול לעשות יותר מדי כאלה.‬
‫זייפתי רק כדי לראות אם מישהו ישים לב.‬
‫סינדי בהחלט הדהימה בשורה הזאת,‬ ‫אבל משהו היה לא בסדר.‬
‫יו, תקשיב.‬ ‫יש דברים הרמוניים שקורים כשהיא שרה.‬
‫זה כמעט נשמע כמו שיחה.‬
‫הם כל הזמן אומרים, "מה הרעש הזה?"‬ ‫אני חושבת, "מה הרעש הזה?"‬
‫נגן שוב את החלק הראשון של השני, ואז…‬
‫אומברטו אמר, "יש לנו המון רעש בקטע שלה.‬
‫"מה קורה פה?"‬
‫המיקרופון גוסס. צריך להחליף אותו.‬
‫לא. המיקרופון מעולה.‬
‫המיקרופון מעולה?‬ ‫-אין שום בעיה עם המיקרופון.‬
‫המיקרופון מעולה!‬
‫נשמע כאילו אנשים מדברים.‬
‫או צוחקים או משהו.‬
‫בכל פעם שאת שרה.‬
‫אני לא חושבת שזה מצחיק,‬
‫ואתם צריכים להפסיק לצחוק כשאני שרה כי…‬
‫סינדי, יש לך הרבה צמידים.‬
‫אה! זאת ה…‬
‫אה, העגילים שלי.‬
‫זה לא עלה בדעתי.‬
‫סליחה.‬
‫אני עמוסה בזה.‬
‫הלכה כל התלבושת!‬
‫לא. אני מצטערת.‬
‫זה הפטפוט. בסדר.‬
‫אלה הדיבורים.‬
‫היינו זקוקים לרגע הצחוק הקטן הזה‬ ‫כדי שהמתח ירד‬
‫לפני שנעבור את השלב הקשה.‬
‫תעשה אותו הדבר, יואי.‬
‫מיד אחרי מייקל.‬
‫החזקתי את זה יותר מדי?‬ ‫-לא.‬
‫זה מעולה.‬
‫הקלטתם את זה?‬
‫זה הוקלט!‬
‫מפני שהקדשתי את כל חיי לשירה,‬
‫להיות בקרב הזמרים האלה‬
‫וממש להיות חלק מהקהילה שלהם‬
‫היה חוויה לא מהעולם הזה.‬
‫אפשר להשאיר את החלל של ריי פתוח?‬
‫כן. הוא הרבה יותר מבוגר ממני, אתה יודע.‬
‫זה השאיר את בוב דילן וברוס‬ ‫לעשות את האד-ליב.‬
‫קווינסי קרא לזה "מילוי זמן רציני".‬
‫"נעשה את מילוי הזמן הרציני עכשיו."‬
‫תוריד את זה.‬
‫הנה הוא, בוב דילן.‬
‫זה שבדיוק לפני המודולציה.‬ ‫-כן. מה…‬
‫כן, בסדר.‬
‫הוא סמל אגדי ואיקוני‬
‫לאמריקאים ולעולם כולו…‬
‫שקט, בבקשה. מתחילים.‬
‫…אז ציפינו שיקרה משהו מדהים.‬
‫בסדר.‬
‫אין בעיה. בקטע אחר.‬
‫בסדר, צריך להריץ את זה לאחור הרבה פעמים.‬
‫אני חושב שהוא היה קצת מבולבל, כי פשוט‬ ‫לא נראה שבוב הבין איך הוא אמור לשיר.‬
‫הוא אמור להיות יותר כמו המקהלה הזאת‬ ‫או יותר כמו בוב דילן?‬
‫יפה, ומה שנחמד זה שאתה שר עם הפזמון החוזר.‬
‫זו הפעם היחידה שאנחנו עושים אוקטבה.‬ ‫זה יפהפה.‬
‫אני יוצא מיד אחרי "אני", נכון?‬ ‫-אחרי "אתם ואני".‬
‫הדבר שעשית שם למעלה,‬ ‫ששרת יחד עם הפזמון החוזר.‬
‫"אנחנו הילדים." זה נחמד.‬
‫קווינסי היה מדהים.‬
‫בסדר.‬ ‫-זה יפהפה.‬
‫ההפקה מעניינת.‬ ‫אתה צריך להיות יותר ממוזיקאי נהדר.‬
‫אתה צריך להיות כמו פסיכיאטר.‬
‫שם הוא נכנס.‬ ‫-סטיבי. הוא יכול לנגן את זה פעם אחת?‬
‫הסוכן החשאי שעזר לו‬ ‫להרגיש בנוח היה סטיבי וונדר.‬
‫נעשה חזרה על זה כאן לרגע.‬
‫סטיבי הוא חקיין נהדר בטירוף.‬
‫סטיבי שר את זה מהבטן בקול של דילן.‬
‫סטיבי הוא אחד הבחורים האלה,‬ ‫הוא יכול לשיר ספר טלפונים.‬
‫בכל פעם שאתה לידו, אתה נמצא ליד גאון,‬
‫והוא גם מתוק מאוד.‬
‫מתחילים, בובי.‬
‫אני בטח בחלום, מה?‬
‫אבל בשלב הזה, היו הרבה אנשים בחדר.‬
‫צלמי סטילס ואחרים.‬
‫עם כל האנשים האלה בסביבה, בשביל בוב,‬ ‫זו לא הדרך שבה הוא עובד בדרך כלל.‬
‫זה מה שנעשה.‬
‫פעם אחת אחרונה, אם אתם לא‬ ‫מעורבים בהקלטה, אנא פנו את החדר.‬
‫ואז זה פשוט הפך לסטיבי על הפסנתר‬
‫ואז דילן במיקרופון וקווינסי בפודיום שלו.‬
‫בסדר, גבר, בוא נעשה את זה.‬
‫יש!‬
‫אני מצטער. הצלחת.‬
‫זה לא היה טוב.‬ ‫-אני אומר לך, הצלחנו.‬
‫זה היה נהדר.‬
‫אם אתה אומר.‬
‫אני יודע שאתה יודע.‬
‫אני נשבע שכן. זה מושלם, גבר.‬
‫בסדר.‬ ‫-מושלם.‬
‫ספרינגסטין נכנס ואמר, "יפה, דילן."‬
‫קרא לו דילן.‬
‫האזנתי לדילן מאז שהייתי ילד,‬
‫והיה נהדר לראות אותו שם‬ ‫ולקיים איתו קצת אינטראקציה,‬
‫אז זה היה כיף.‬
‫"הבחירה שאנחנו עושים"?‬ ‫זה החלק שאתה מדבר עליו?‬
‫כן.‬
‫אז זה הסוף, נכון?‬
‫זה… אנחנו בסוף? זה סוף השיר, נכון?‬
‫כן.‬
‫אחת, שתיים.‬
‫היה חשש רציני מאוד‬ ‫לגבי הקול של ספרינגסטין.‬
‫אני אעשה קצת.‬ ‫תגידו לי אם זה, אתם יודעים…‬
‫היי, תקשיב. זה כמו להיות מעודדת למקהלה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אתה מבין אותי? "קדימה!"‬
‫בסדר.‬
‫בדיוק הייתי בסיבוב ההופעות‬ ‫של "נולד בארה"ב".‬
‫הייתי די עייף.‬
‫קווינסי, אתה מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫קדימה.‬
‫אבל פשוט התחלתי לשיר…‬
‫הקול שלי לא היה נהדר,‬ ‫אבל שרתי כמיטב יכולתי.‬
‫זה יצא לי טוב?‬
‫בסדר.‬ ‫-משהו כזה?‬
‫בדיוק ככה.‬ ‫-בסדר.‬
‫נעשה שוב את הקטע הזה.‬
‫טוב, מתחילים.‬ ‫-פה, עכשיו?‬
‫ברוס הוא פשוט ברוס הטיפוסי בדבר הזה.‬
‫נשמע שיש לו זכוכית שבורה בגרון.‬
‫תודה.‬
‫ממש הזעתי.‬
‫כן.‬ ‫-הוא רשמית בחופשה.‬
‫אני יכול ללכת הביתה?‬ ‫-אתה בחופשה.‬
‫זה נשמע טוב!‬
‫היה לנו את זה.‬
‫כל העבודה הקשה הסתיימה.‬
‫כל טוב.‬ ‫-זה לא נגמר.‬
‫כשזה נגמר, היינו נרגשים ומותשים, ללא ספק.‬
‫היינו ערים כל הלילה.‬
‫אבל אפילו אז, בערב,‬
‫ידעת שעשינו משהו שיחיה לנצח.‬
‫שיחקת אותה.‬
‫ועברנו את זה.‬ ‫-זה בסדר?‬
‫כן.‬
‫ליונל, יש לנו סולואים טובים מכולם.‬
‫זה מושלם. זו השורה התחתונה.‬ ‫אנחנו מרגישים אותו הדבר.‬
‫יופי.‬
‫לנסות להביא 40 כוכבי-על‬ ‫לאותו מקום באותו זמן‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫זו הסיבה שפתאום, כשספרינגסטין אמר,‬
‫"מיד אחרי ההופעה שלי,‬ ‫אני מגיע לקליפורניה…"‬
‫פול סיימון, "אני בדרך."‬
‫בילי ג'ואל, "אני בדרך."‬
‫בוב דילן…‬
‫בחדר הזה, המשפחה הזאת גדלה.‬
‫איך שנוח לך, אתה יכול…‬
‫לצלם צילום אווירי.‬
‫קווינס, איפה תשב, גבר?‬ ‫-שם.‬
‫טוב, הנה זה בא.‬
‫האדרנלין הרגע עזב.‬
‫האדרנלין בדיוק הסתלק.‬
‫הם בעצם אמרו, "זהו זה, חבר'ה. תסיימו.‬
‫"בואו נלך הביתה."‬
‫איזה לילה!‬
‫הנחתי שזו עבודה בתשלום.‬
‫בסוף, כשהתכוננתי לצאת,‬
‫הוצאתי חשבונית, והם אמרו,‬
‫"חשבונית? אין חשבונית. זה היה בהתנדבות.‬
‫"כולם כאן מתנדבים". אז אמרתי, "בסדר.‬
‫"יש לי חולצה מגניבה וסיפור נהדר, אז בסדר!"‬
‫ודיאנה רוס נשארה אחרי שכולם הלכו.‬
‫ואני שומע אותה בוכה.‬
‫קווינסי אמר, "דיאנה, את בסדר?"‬
‫והיא אמרה, "אני לא רוצה שזה ייגמר."‬
‫זה היה הדבר הכי מתוק ששמעתי אי פעם.‬
‫- איי-אנד-אם רקורדס -‬
‫אני חושב שיצאנו בסביבות שמונה בבוקר,‬
‫וקווינסי לא נוהג,‬
‫אז הסעתי אותו חזרה לבית שלו בבל אייר.‬
‫זו הייתה התלהבות מהולה בתשישות.‬
‫אני זוכר שקווינסי אמר,‬ ‫"הבחורים הלבנים האלה עשו עבודה מעולה."‬
‫התרגשתי, אתה יודע.‬
‫זה כמו כשאתה מסיים הופעה, ואתה הולך הביתה,‬
‫ואתה חושב, "יש, הצלחתי.‬
‫"זה היה… אני מרגיש…"‬ ‫אתה פשוט מרגיש טוב עם זה.‬
‫אז בשמונה בבוקר, כשסוף סוף הגעתי הביתה,‬
‫אני נכנס לבית, ובני המשפחה שלי שם,‬
‫מברכים אותי על הזכייה בפרסים‬ ‫ועל הנחיית התוכנית,‬
‫ויכולתי לדבר רק על "אנחנו העולם".‬
‫הם אמרו, "על מה אתה מדבר?" אמרתי, "בחיי,‬
‫"'אנחנו העולם' היה מדהים.‬ ‫אתמול בלילה עשינו את זה."‬
‫הם לא יודעים על מה אנחנו מדברים.‬ ‫זה היה כל כך גדול וכל כך… עוצמתי.‬
‫הלילה האחד ההוא האפיל‬
‫על כל מה שקרה בחיי.‬
‫- שלושה חודשים לאחר מכן -‬
‫כפי ששמעתם בחדשות קיי-פי-איי הבוקר‬ ‫ובמקומות אחרים,‬
‫קראתם ונאמר לכם שבעוד דקה, בשעה 07:50,‬
‫כולם בעולם ינגנו את אותו השיר.‬
‫"אנחנו העולם. אנחנו הילדים."‬
‫בזכות הטכנולוגיה,‬
‫אנחנו מדברים על כך‬ ‫שהוא יגיע לאוזנם של מיליארד אנשים.‬
‫כשאנרגיה כזאת מתבטאת בעולם,‬ ‫היא חזקה מאוד.‬
‫מוזיקה היא חיה מוזרה,‬
‫כי אי אפשר לגעת בה או להריח אותה.‬
‫אי אפשר לאכול אותה או שום דבר אחר,‬ ‫היא פשוט שם.‬
‫החמישית של בטהובן‬ ‫ממשיכה לחזור אליכם כבר 300 שנה,‬
‫וזו אנרגיה רוחנית עוצמתית מאוד.‬
‫"אנחנו העולם" היה משהו שכולם יכלו להבין.‬
‫גם אם לא דיברת אנגלית,‬ ‫יכולת להבין את המנגינה.‬
‫אפשר להבין את התחושה‬ ‫של השיר מבחינה מוזיקלית.‬
‫זו נשמה פנימית,‬ ‫אנרגיה פנימית, שמגיעה מאיתנו‬
‫שהייתה הרבה יותר גדולה מכל תקליט‬ ‫שמי מאיתנו עשה אי פעם.‬
‫אנשים יכולים להביט בשיר‬ ‫ולשפוט אותו מבחינה אסתטית,‬
‫אבל בסופו של דבר, הבטתי בו כאילו הוא כלי.‬
‫הוא היה כלי שהם ניסו להשיג בעזרתו משהו,‬
‫וככזה, הוא עשה עבודה טובה למדי.‬
‫אני חושבת שכל אדם בעולם רוצה לתרום,‬
‫ואותו אדם לא יודע איך.‬
‫יש לי הרגשה שאנחנו יוצרים שינוי‬
‫במה שקורה בעולם היום, בעזרה לאנשים אחרים.‬
‫זו חמלה. זה ממש חדש.‬
‫כל העולם שר את השיר שלך.‬ ‫כלומר, זה מטורף.‬
‫בכל שפה ברחבי העולם.‬
‫זה היה אחד הרגעים האלה שחושבים,‬ ‫"אלוהים. מה עשינו?"‬
‫הסינגל כבר נמכר‬ ‫במיליון עותקים ראשונים שלו,‬
‫בסוף השבוע הראשון שבו יצא לשוק.‬
‫בחודש האחרון‬
‫ילדי אמריקה הפכו את התקליט הזה‬ ‫שמוקדש לילדי אפריקה,‬
‫לסינגל שנמכר הכי מהר בתולדות ארה"ב.‬
‫לאחר יציאתו, "אנחנו העולם"‬ ‫זכה להכרה משמעותית‬
‫כשזכה בתקליט השנה‬ ‫ובשיר השנה בטקס פרסי גראמי 1986‬
‫ובפרס מיוחד בפרסי המוזיקה האמריקאית.‬
‫שמעתי את השיר בפעם הראשונה במקלחת שלי.‬
‫התקליט היה מדהים, ואז השורה שלי הגיעה,‬ ‫והיא הייתה בסדר, וחשבתי…‬
‫אני חלק ממשהו ששינה את החיים,‬
‫וזה גורם לתחושת ענווה.‬
‫הכוח הקולקטיבי של אמנים‬ ‫יכול להשפיע מאוד.‬
‫כולנו שמנו את האגו בצד‬
‫לשירותם של אנשים בעולם שהם פחות בני מזל.‬
‫כולנו באמת עם אחד.‬
‫כולנו זקוקים זה לזה.‬
‫זו התגשמות החלום של ארה"ב למען אפריקה.‬
‫זו תחילתו של השלב השני של הפעילות שלנו,‬
‫האכלת אנשים והצלתם.‬
‫"אנחנו העולם" גייס מעל 80 מיליון דולר‬
‫(שווה ערך לכ-160 מיליון דולר ב-2024)‬
‫למען מטרות הומניטריות באפריקה‬ ‫וממשיך לגייס כסף.‬
‫אני לוקח את זה צעד-צעד.‬
‫בין אם נוכל להאכיל אדם אחד‬ ‫ובין אם נוכל להאכיל מיליון,‬
‫המטרה היא להיכנס.‬
‫אפקט האדווה של "אנחנו העולם"‬
‫היה שכולם רצו לנסות לעשות את זה.‬
‫אמן הבין פתאום‬ ‫שהוא יכול לחולל עכשיו שינוי בעולם.‬
‫זה אחד מהדברים האלה‬
‫שילדים שעוד לא נולדו ידעו עליהם‬
‫כי זו הייתה אחדות באמצעות מוזיקה.‬
‫תורכם לשיר!‬
‫אבא שלי אמר לי משהו לפני שנים.‬
‫הוא אמר, "תיהנו מהחזרה הביתה",‬
‫כי יגיע זמן שבו לא תוכלו לחזור הביתה.‬
‫אמרתי, "אבא, מה זה אומר?"‬
‫הוא אמר, "טוב, הבית יהיה שם.‬
‫"האנשים שבבית לא יהיו שם."‬
‫זה החדר הזה.‬
‫זה הלוח. הוא ממש שם,‬
‫ואומברטו לא יושב מאחוריו.‬
‫מייקל ג'קסון היה ממש שם‬
‫בחדר הזה.‬
‫ספרינגסטין עשה את החלק שלו ממש שם בפינה.‬
‫וסינדי לאופר הייתה ממש כאן.‬
‫זה מיוחד מאוד.‬
‫אני חושב על החדר הזה כעל הבית שלי.‬
‫זה הבית ש"אנחנו העולם" בנה.‬
‫- 28 בינואר, 1985‬ ‫אולפן הקלטות איי-אנד-אם -‬
‫- באהבה לזכר: הארי בלפונטה, מייקל ג'קסון,‬ ‫ריי צ'רלס, קני רוג'רס, טינה טרנר ואחרים -‬
‫"מגיע זמן‬
‫"שבו אנחנו שמים לב לקריאה מסוימת‬
‫"כשהעולם חייב לשלב ידיים כאחד‬
‫"יש אנשים שמתים‬
‫"והגיע הזמן להושיט יד לחיים‬
‫"המתנה הגדולה מכולן‬
‫"לא נוכל להמשיך‬
‫"להעמיד פנים יום אחר יום‬
‫"שמישהו, איפשהו בקרוב יחולל שינוי‬
‫"כולנו חלק מהמשפחה הגדולה של אלוהים‬
‫"והאמת, אתם יודעים‬ ‫אהבה היא כל מה שאנחנו צריכים‬
‫"אנחנו העולם‬
‫"אנחנו הילדים‬
‫"אנחנו אלה שנביא יום בהיר יותר‬
‫"אז בואו נתחיל לתת‬
‫"יש בחירה שאנחנו עושים‬
‫"אנחנו מצילים את חיינו שלנו‬
‫"זה נכון שנביא יום טוב יותר‬
‫"רק אתם ואני‬
‫"שלחו להם את ליבכם‬
‫"כדי שהם ידעו שלמישהו אכפת‬
‫"וחייהם יהיו חזקים יותר וחופשיים‬
‫"כפי שאלוהים הראה לנו‬
‫"בכך שהפך אבן ללחם‬
‫"ולכן על כולנו להושיט יד לעזרה‬
‫"אנחנו העולם‬
‫"אנחנו הילדים‬
‫"אנחנו אלה שנביא יום בהיר יותר‬
‫"אז בואו נתחיל לתת‬
‫"יש בחירה שאנחנו עושים‬
‫"אנחנו מצילים את חיינו שלנו‬
‫"זה נכון שנביא יום טוב יותר‬
‫"רק אתם ואני‬
‫"כשאתם מדוכאים ושפופים‬
‫"ונראה שאין שום תקווה‬
‫"אבל אם רק תאמינו‬
‫"אין סיכוי שנוכל ליפול‬
‫"טוב, טוב, טוב, בואו נבין‬
‫"ששינוי יכול להגיע‬
‫"רק כשנעמוד יחד כאחד‬
‫"כן, כן, כן, כן‬
‫"אנחנו העולם‬
‫"אנחנו הילדים‬
‫"אנחנו אלה שנביא יום בהיר יותר‬
‫"אז בואו נתחיל לתת‬
‫"יש בחירה שאנחנו עושים‬
‫"אנחנו מצילים את חיינו שלנו‬
‫"זה נכון שנביא יום טוב יותר‬
‫"רק אתם ואני‬
‫"יש בחירה שאנחנו עושים‬
‫"אנחנו מצילים את חיינו שלנו‬
‫"זה נכון שנביא יום טוב יותר‬
‫"רק אתם ואני"‬
‫תרגום כתוביות: זיוית אוריין‬