Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Szóval, amikor a párom elhagyott, az teljesen... padlóra küldött. Ja, minden
szörnyű volt és kilátástalan. És... egy idő után nem akartam a barátnőimet ezzel
nyomasztani. Ráadásul úgy éreztem, hogy pár hónapra rá, mindenki azt várja, hogy
egyszerűen csak továbblépjek. Persze nem léptem. Magamra maradtam a szerelmi
bánatommal.
És ekkor hasított magába, hogy ügynökséget alapít a bánata miatt. Elnézést! A bánata
ellen!
Persze nem ment ilyen gyorsan.
Nem bírom nélküle.
A szerelmi bánat mindenkit leterít.
Nem tudom, mihez kezdenék nélküled.
Szívszerészet
SZÍVSZERÉSZ. COM
FÁJ A SZÍVE? FOGLALJON IDŐPONTOT!
A legfontosabb, amit egy szerelmi bánatban szenvedőnek felajánlhatok, hogy
ott vagyok neki.
Még az elején vagyunk, Santje. Még bele se jöttünk.
Nem! Vége van!
- De hát a kapcsolatunk jó! - Ez nem is kapcsolat, Karl!
Akkor micsoda?
Szex és reggeli.
Tudud, mindkettő nagyon fontos egy kapcsolatban!
Hogyne.
Bébi! Bébi! Várj egy kicsit! Figyelj!
Mit szólsz, ha első körben mondjuk tusolnkánk?
Ez most rólam szól. Az én érzéseimről. Ez jót tesz nekem. A szívszerészem is
megmondta.
A micsodád?
A szívszerészem. Ja, és azt is mondta, hogy te nem tudsz szeretni!
De, de mégis mi alapján?
Hol az autóm?
Mi van?
A ’70-es musztángom.
- Baszd meg, Karl! - Sa- Santje!
Az egy gyűjtői darab!
A SZÍVSZERÉSZ
Karl? Mit keresel itt?
Itt lakom.
Félreléptél?
Meg akarta ismerni anyádat, és kidobtad.
Egyik se talált.
Mindig szakítasz, ha szoros lesz a dolog. Hé!
Santje szakított velem.
Persze! Elvette a szakító-szüzességed.
Dehogy! Már vagy húszszor kaptam kosarat. Csak nem sírok miatta hetekig. És amúgy
nem is az ő ötlete volt. Valaki elhintette, hogy nem vagyok elég jó neki.
A szívszerésze!
Erről már hallottam, az az ügynökség! Ugye?
Várj, várj! Oda most inkább... ne menj be.
Miért pont az ágyamban? Mi van veled, ember? Miért kell ezt?
És ekkor hasított magába, hogy ügynökséget alapít a bánata miatt. Elnézést! A bánata
ellen! Persze nem ment ilyen gyorsan.
Ja, végülis, ha nekem nem jön össze, akkor más miért legyen boldog?!
A legfontosabb, amit egy szerelmi bánatban szenvedőnek felajánlhatok, hogy
ott vagyok neki.
Adom a sztorit, adom a nőt!
Kösz, Sucre.
És hogy lesz tovább?
A spiné korábban PR menedzser volt, vagyis zsebében a szakma. És most
ügynökséget alapít, és betömi a maga által generált piaci rést. Óránként 120
euróért!
Na, ne... Nem húzol megint csőbe! Nem bánnám, ha kivételesen nem perelnének be,
ahogy a többi cikkedért! Inkább arról írj, hogy milyen jó üzletet csinált! Írj a
szerelmi bánatról! Hogy van-e rá gyógyír.
Á, értem! Szóval érzelgős szennylapot csinálsz a „Splash”-ből?
Ma már nem ciki érzésekről beszélni. Simán ki is lehet tárgyalni.
Hogyne. Óránként százhúsz euróért. Tudod mit? Legyen rögtön százötven! Annyiért
kikúrállak minden nyavalyádból, legyen az skorbut, vagy egyszarvúharapás. Három az
egyben.
Jó, megcsinálhatod.
Köszönöm!
És Karl! Semmi mélyenszántót!
Oké.
Köszöntjük a Szívszerészeten! Fáradjon beljebb! Maria azonnal fogadja.
VISSZA A FELHŐK FÖLÉ
Ezt Észak-Koreában is megirigyelnék.
Meggyőző, ugye?
Maria Geiger, helló!
Karl Nieke, Splash Magazin.
Gyakran hozom kényelmetlen helyzetbe az alanyaimat.
Áh.
A személyi kultusz itt igen csak markáns, nem gondolja?
Nem. Mármint gyakran dekorálunk szívecskékkel. Mert... az... klasszul
szimbolizálja a szerelmet.
Miért kell egyáltalán szimbolizálni?
Hogy kiderüljön, mit csinálunk. Kér kekszet?
Nem, köszi. És az, hogy „Szívszerészet”... nem elég egyértelmű?
Ne húzogassa Kim Dzsongun bajszát!
Foglaljon csak helyet!
Felvehetem a beszélgetést?
Csak nyugodtan.
Szívesen elmondom, mivel foglalkozunk. Tudja, az a személy, aki szerelemi
bánattal küzd, a gátlásai miatt nem mer terápiára menni. A lelki fájdalom, ami
ilyenkor fellép... a depresszióhoz hasonlít. Minden rendben?
Persze.
Ezt az ügynökséget a személyes tapasztalataimra építve alapítottam meg.
Elolvastam az összes fellelhető interjút.
Akkor mire kíváncsi?
Öhm... vázolja fel, hogy milyen itt egy terápia.
Mhm.
- Tegyük fel, hogy egy nő felkeresi, és... - Vagy egy férfi.
Vagy egy férfi, aki még kapcsolatban él.
Bizony, ez gyakor. Hiszen ilyenkor is érhet minket szerelmi bánat.
És arra buzdítja az alanyt, hogy szakítson a partnerével?
Mmm, én inkább folyamatokat indítok el, semmint tanácsokat adok.
- Tehát a boldogtalan nő –... - Vagy férfi!
Vagy férfi, felkeresi, és maga levonja a konklúziót. Hogy a férfi nem képes
szeretni.
Igen, ez előfordul. Ugyanis az ember néha nem képes kiállni magáért, és sérül.
De a férfit, akiről diagnózist állít fel, még soha nem is látta!
Hát ez itt nem párterápia.
Szóval kiállít látatlanul egy szakvéleményt, hogy ez a... fószer, nem
képes szeretni.
Itt nem állítunk ki semmit, csak segítünk az ügyfélnek. De az igaz, hogy van, aki
nem tud szeretni.
- Viszlát! - Viszlát!
Az autóm!
Viszlát! Szép napot!
„A 21. századi nőt a következőképpen lehet leírni: végtelenül magabiztos és
öntudatos, és eközben harsányan harsogja véleményét és konkrét nemi ideológiáit.
Egészen addig persze, amíg a rendre visszautasított és hasztalan férfi,
önállóan háttérbe nem húzódik, és –... HOPP! a modern női jogok törékeny
virágszála ismét a női sztereotípiákba kapaszkodik, mielőtt „szexista katyvaszt”
kiálthatna. ”
Kemény.
Túlzás?
Mondhatni.
Helyes.
„Ötven évvel a szexuális forradalom után a ravasz üzletasszony óriásit szakított. ”
„A gyengébbik nem még mindig nem érti, hogy a szabadságnak ára van.”? „Megéri
kosarat kapni? Egy frászt!”
„Azok a lelki bajok, amelyekről a mai nyafkalinkák siránkoznak, pár éve még
átlagos beszédtémák lettek volna. ”
Ezt nem hiszem el.
„Ehelyett most egy kerékpárszerelő kétnapi bérét fizetik ki, a magát
életnagyságú kartonfigurákon hirdető, öntömjénező, nárcisztikus Jégkirálynőnek,
hogy meghallgassa a magányos nunusuk minden baját. ”
Jó reggelt!
- Szevasz, haver! - Szia!
Hé, Sucré, öcsisajt! Mizu?
Phijú.
Adam már nagyon vár.
Na? Kit szidunk ma?
Bocs, Karl, de téged.
„Nyafkalinkák”?
Ismerd be, hogy vagány kis szó.
Lett volna lehetőség a témában, erre így elszúrod. A nemi látóköröd beszűkült! Egy
ilyen cikk a ’90-es években talán megállta volna a helyét, de eltelt harminc
- év! - A ’90-es években még nem–...
A cikked emlékeztet a régi patriarchális fostengerre. Figyelj,
manapság minél érzékenyebbnek és nyitottabbnak kell lenni. Ez a Z
generáció! Tiszteljük a másikat, nem diszkrimináljuk.
Én nem diszkriminálok. Én genderelek!
- Genderelsz? - Minden nő ilyen.
Karl, anélkül hoztad le a cikket, hogy jóváhagytam volna. Lehet, hogy Benno az
ilyesmit elnézte, de már más szelek fújnak!
És ez már nem ugyanaz a hajó.
Tessék?
Azonnali hatállyal felfüggesztelek.
Mi? Ezt nem is–... Ezt nem teheted.
De–... de–... Engem itt bírnak! Igen... Bírnak, mert mindenkit ízekre szedek a cikkeimben!
Most más a helyzet, Karl. És éppen azért kényszerülök erre a döntésre, mert nem
érted.
Karl Nieke?
Hát itt van! Maria, a lapunk nem akarta lejártani az ügynökségét. Szörnyen
sajnáljuk.
Jó, semmi gond, csak szeretnék váltani az úrral néhány szót, ha nem gond.
Már nem dolgozik velünk.
Látja, semmi sem állhat az újtába.
Csak egy percre rabolnám el.
Jó, mondja csak.
- Ez privátjellegű... dolog. - Ne-ne, mondja csak nyugodtan! Emberek,
a „Szívszerész” mondani akar valamit! Tessék.
Tudom, hogy azt a... cikket, nem... újságírói indíttatásból írta. Ugyebár,
járt az ügynökségen és elvitt valamit a Hócipős dobozból.
Nem, ez nem igaz. Dehogyis! Egyáltalán miről beszél?!
A Hócipős-dobozba az ügyfeleink beledobhatják a boldogtalan szerelmüket
szimbolizáló tárgyaikat.
Karl pedig kivett valamit belőle. Egy apróságot, amit a volt barátnője
beledobott.
Egy... pici játékautót.
Egy játékautót?
Mhm.
Az az én pici játékautóm! Egy ’70-es GT! És azt nem dobjuk egy jégbevert ládikóba.
Azt gyanítom, hogy azért akart megismerni, mert az ügynökségemet okolja a
szakításáért.
Amíg Santje fel nem kereste, minden sínen volt.
És azt kívánom, hogy mielőbb rájöjjön, hogy miért siklott félre a dolog.
Szeretném felajánlani a segítségemet, hogy el tudja gyászolni a kapcsolatát.
Köszönöm.
Kérem.
Viszlát!
Hát én ma bitangmódon bevertem a lábujjamat. Még a szekrény is belejajdult.
Mi volt a legjobb?
Hogy ott volt a fagyiárus. Na és neked?
Nekem is az. Ma korábban jött és volt banános fagyija.
Úgy szeretlek, majd’ megeszlek.
Anya, elfelejtettem a kaktuszt.
Nem baj, nem sértődik meg.
De megígértem.
Én ágyban maradok, mert leragad a szemem!
Van itt sajtos szendvics, szilva, savanyú ubi és egy kis keksz.
Mmm! Szuper. Te mézes kenyeret, banánt, csemegeubit és... parit eszel.
És kekszet kapok?
Ha jó leszel.
Olaf, szia.
Apa? Hadd beszéljek apával!
Várj egy kicsit! Öh, nem, most viszem suliba. Hogy mikor akarod? Rendben.
Mindjár adom Hedit.
Csak azt akartam mondani, hogy a kedvenc rovatvezetőd ismét szabadúszó
lett. Csörgess meg! Köszike. Szeva!
Mi a baj?
Öh, semmi. Csak lesz egy randim Lucával. Végre.
Luca egy srác? Vagy... egy csaj?
Ez rohadtul nem píszí.
Ah, baromira izgulok. Azt mondta, hogy meg akar ismerni.
Szia!
Bocs. Nem vagy az esetem.
És te sem. Bocsesz.
A legtöbben nagy bánatukban koplalnak. Te hogy vagy ezzel?
Ismerős. Három napja nem ettem.
Kérsz egy falatot?
Jó, hogy végül segítséget kértél.
Hm.
Megtetted az első és legfontosabb lépést.
Hogyhogy az elsőt? Mer’ mennyi van?
Öhm... nem sietünk sehova.
Negyvenegy éves vagyok. Nem akarok mindent elölről kezdeni.
Ja, ja. Öh, már nem éreztem jól magam a Splash-nél. Valahogy felhígult a közeg.
Ja, és akkor beugrott, hogy végre írhatok nektek is.
Igen! Igen, piacra dobtam magam ismét! Ha úgy vesszük...
Nem, azért nem minden cikkem szexista.
Az az az csak egy korkép.
Ja, valóban seggfej voltam. Mhm.
Keress meg, ha tudsz nekem valamit. Jó?
Azért vagy itt, mert nem találtál mást.
Dehogy, hárman is felkértek!
Azt írom, amit kérsz. Írok a... a végzetről. Érzelmekről. Kiadok egy helyreigazítást,
hogy jóvátegyem a macsómajrét.
Írj egy tisztességes cikket.
Oké! Simaliba.
Ezt hogy érted?
Írj a szerelmi bánatról. Hogy hogy lehet legyűrni. De őszintén! Szívből jöjjön!
Sőt, tudod mit? Csak, hogy biztosra menjünk, elmész szépen terápiára Maria
Geigerhez.
Öh–
Fejtsd ki, hogy pontosan mi esik nehezedre?
Mindig is szerettem volna gyereket, de most azzal kell a szüleim elé állnom, hogy
nem szülök. Be kell látnom, hogy rossz ajtón kopogtattam az elmúlt években.
Öhm, öh–... én pedig azt hiszem... Sz-szóval a múlt héten... Én–...
- Semmi baj. - Köszönöm.
Kriptonit. Nekem ő pont olyan. Timea a kriptonit. És én vagyok Superman. Azt
hisszük, legyőzhetetlen, de ő is sebezhető, ha érintkezik a kriptonittal.
Mindenhol ghostolt, még Myspace-en is. Nem is ismertük egymást, amikor még
Myspace-ezett. Tehát emiatt külön bejelentkezett a régi fiókjába. Hogy
ghostolhasson. Szóval igenis gondol rám!
Ezt én is átéltem. De a hiú remény csak még több fájdalmat okoz.
Nem tudom, mit kellett volna csinálnom.
De hát te vagy Superman! Nem? Ez–
Karl!
Bocsánat. Ne haragudjatok! Csak rajta.
Nem, nem, most maga jön.
Halljuk!
Hát jó, tessék.
A barátnőm elhagyott engem– mert–
Na, ne, figyu már, légyszi, ezt inkább hagyjuk, jó? Ne, kérlek!
Karl, milyen érzés ez önnek? Hogy a csoport kifejezi a véleményét?
Olyan, mintha itt mindenki ketyós lenne.
Az ember szabad. Szabadon választhat partnert, és ha valami elszaródik,
kereshet új lehetőségeket. És ez így jó! Mind szinglik vagytok! És ez fergeteges!
Te viszont stalker vagy. És be kéne kasztlizni!
Na jó! Maga most szépen velem jön!
Látom, hogy maga még nem tart itt. Nem baj, ha nem nyílik meg, de kérem... hogy ne
terrorizálja a csoportomat.
De ők olyan–... Annyira–...
Igen, talán kár is együtt dolgoznunk!
Nem, nem, nem, nem, nem, nem, nem! Nem így értettem! Ne értsen félre, én felnézek
magára. Esküszöm. Bírom az olyan nőket, akik... értik az üzletet.
Tisztelem a nőket. Én... Én igazából szeretnék fejlődni. És megígérem, hogy nem
csinálok többször ilyet.
Két feltétellel. Nem piszkálja az ügyfeleimet.
Oké.
És csinálja végig a programot. Ától cettig.
Oké...?
Isten hozta a „Szerelmi Búfelejtőn”! Majd meglátja, hogy nálunk minden nap a
töltődésről szól. Jót fog tenni! Egy-kettőre elfelejti a szívfájdalmat. Hm?
Ja.
Na, akkor adom az órarendet, és a kurzushoz való kisokost. Aztán jöhetnek a
pipereholmik, és ez. A kulacs... Mhm, jó. Ettől jobban alszik majd.
Ja, és a legfontosabb: a jógaszőnyeg.
Csak nekem szól ez az irreálisan kíméletlen márkaépítés?
Hát, itt azt írja, hogy elő van jegyezve a fullextrás programra.
Áh. Értem.
Remek. Ja. Óh, és végezetül kap még valamit. Jaj, ez olyan tündéri! Így, ni.
Ezt már a suliban is gyűlöltem. M-mi, mi-, mi-, mi értelme ennek?!
Segít az önreflexióban.
De hát én maga vagyok a belső béke.
Higgy nekem! Maria tudja, hogy mi a jó.
Milyen kár, hogy ide se dugta a képét.
- Sürgős dolga adódott. - Áh.
Próbáld meg átadni magad a művészetnek.
Karl? Szabad?
Egy perc és jövök.
Te mindig talpra esel?
Őszintén szólva az utóbbi időben nem. Nem voltam túl jó passzban.
Tavaly én is azt hittem, hogy rossz passzban vagyok. Mert az egyetemen
megvonták a támogatásokat. De amióta Timea nincs velem, visszasírom az akkori
életemet.
Ha állandóan róla beszélsz, az nem sokat segít.
Írtam egy cikket arról, hogy milyen elméleteket érdemes számba venni a
szakítás után.
És?
Én azzal értettem egyet, hogy tök más kell, mint ami addig volt.
Timea tökéletes. Nem akarok valami „tök mást”.
Van másik elmélet?
A gin tonic-tézis. Vagyis 4000 kör gin tonic, vagy 527 Mai Tai. Bármennyi idő is
az.
Mit hozhatok?
Egy pohárral mindenből, ami a menün van.
Hogy lehettünk ilyen ostobák? Nem hiszem el, hogy bedőltem ennek.
Most meg mi a baj?
Ja, hát lagzi lesz.
Mi?
Mhm. Igen, öh-... férjhez megy. Hozzá. Három nap múlva.
Basszus. Ne már! Na, jó! Semmi pánik, semmi pánik. Nem hagyod, hogy
megtörténjen.
Ja. Mi?
Legyél férfi! Menj szépen oda, és olvass be neki!
Nem ismered Timit.
Nem, nem ismerem Timit.
Neki nem lehet beolvasni.
Honnan veszed? Mondott neked ilyet?
Csak, hogy ne hívogassam.
Marhaság! Hallgathatott is volna. De nem tette! Azt akarja, hogy tudd. És azt is,
hogy odamenj és megakadályozd!
Ez–, ez... Szerintem ez nem lenne helyes. Ez–... nem... nem jó ötlet.
- Nem, ez, ez teljesen helyénvaló. - Dehogy.
Ezt így kell csinálni! Hallod? És most menjünk ünnepelni, te vén szivar! Gyere!
Na? Gyere már! Nyomás! Jó?
Hahó! Jövünk! Barik! És barinők! Öntsetek már lelket a mi hősünkbe! Szegény teljesen
elkenődött. Van még bor? Vagy megittátok az összeset?
Ott vagyunk már?
Már nincs sok hátra, kincsem. A nagyi biztos sütött palacsintát.
És mikor jössz értem?
Három nap az egész.
Legfeljebb négy.
Azt mondtam Zoltnak, hogy valaki kiesett. És mi álljuk a költségeit.
Nem lenne szabad így belefolynod.
A szakítás óta nem tud dolgozni.
Szia, visszahívhatlak? Jó, persze, majd később elintézem. Csáó.
Olaf?
A kedvenc ügyfelünk még nem adta fel?
Nézz csak rá!
- Figyelj! - Karl remekül kijön a többiekkel.
Oh!
Aha.
Mhm.
Azt mondta, válasszam külön a szexet és a szerelmet. Hogy maszturbáljak színészekre,
akik be se indítanak. Tudom, hogy ez teljesen abszurd, de hosszú idő után most
volt először, hogy nevettem.
Jó!
Jó.
Ovidius. Karl Ovidiustól idézett, hogy enyhítse a bánatom, és most úgy érzem
magam, mintha túlléptem volna Timeán. Cssssz.
Ő annyira...
Jó, köszönöm. Most már képben vagyok.
Épp ezért arra kérem, hogy hagyja a munkát a terapeutákra. Ők ezt tanulták.
A szerelmi bánat nem olyasmi, amit feltétlenül meg kell fejteni. Tudom! Maga
ezzel keresi a pénzt, de ez tökre olyan..., mint amikor még fizettünk a
csengőhangokért. Holott csak várnunk kellett volna, amíg az idő megoldja! De
fizettünk egy éneklő szamárért.
Úgy értem, hogy talán segít valamit az én terápiám is. És nem kerül semmibe.
- Csak egy gin tonicba. - Csak egy gin tonicba.
- És aztán jöhet a társkereső. - A társkereső.
Tudom.
Találkozunk a foglalkozáson háromkor.
Tehát, ha a kapcsolatunkra a boldogságunk kizárólagos forrásaként
tekintünk, megszenvedjük ha ez a forrás elapad, és... úgy látom, hogy rengeteg dolog
van, ami még boldoggá tehet minket.
A természet?
Ja, persze, de mmm, nem jut eszedbe valami konkrétabb?
Öhm... egy nadrág, ami igazán jól áll?
Ez sokkal jobb példa.
Jó.
Hm?
Egy kiadós... zabálás.
Mhm.
Öhm... A tánc? Vagy... ilyesmi?
A tánc! Jó! Kiváló!
Pingvinek.
Mmm!
Talán azért jutottak eszembe, mert kedvesek.
Nagyon jó, Sibylle.
Karl?
Kötöttségmentes szex.
Mh.
Amúgy a pingvines hasonlat az... nagyon tetszett.
Komolyan, imádom a pingvineket. Olyan édesen totyognak: „kvák, kvák, kvák, kvák,
kvák, kvák, kvák, kvák”. És amikor fáznak, akkor összebújnak, tudja, így
csoportosan. Aztán a kis pocakjukon megindulnak, és becsobbannak a vízbe.
Imádnivalók! Ha egy páciense utálja a pingvineket, akkor az valószínűleg
- pszichopata, nem? - Mh.
Sétálunk?
Ön csak a... fogdalmakban, meg a cukormázban hisz?
Dehogyis. De ha nem csak szexet, hanem kötöttségek nélküli szexet emleget, az
jelent valamit. Hogy már az első perctől fogva nem akar elköteleződni. Ön olyan,
mint egy méhecske.
Mi? Én- én nem vagyok méhecske. Én-... Én Han Solo vagyok.
Ő nem marad egyedül, mert jön Leia.
Aki aztán majd kiviteti vele a szemetet?
Gyerekük lesz, mindennap veszekednek, és elválnak.
Ezt a filmet nem nézném meg.
Attól még ez a forgatókönyv.
A szextől az ember boldog. Kapták már el gyorsmenetre egy klub mosdójában?
Nem kell ahhoz nagy szerelem. A szex az szex.
Értem. De olyan rossz lenne szex közben szerelembe esni?
Maga vallja, hogy a kapcsolat nem tesz boldoggá.
Ez nem igaz, azt vallom, hogy nem ez az egyetlen, ami boldoggá tesz.
De hát én is ezt mondom.
SZÍVSZERÉSZ? – LÜKE AZÉRT NEM VAGYOK
Mikor aludtál utoljára igazán jól?
Szeretnél meditálni?
Beszélgetni?
Nem.
Úszni egyet?
Nem hoztam fürdőruhát.
Hm. Hát én sem.
Ez jót tett!
Igen!
Szia, kincsem, mi újság?
Anya, gyere értem most! Svea és Feli minden nap deszkáznak. Én meg vidéken
uncsizok!
Figyelj, nyugodj meg egy kicsit, jó? Talán a nagyiék közelében is van gördeszkapark.
Kérdezd meg a szomszéd gyerekeket.
Nem értesz semmit!
Basszus.
Az füves cigi?
Anyaként jó példát kell mutatni.
A kislányom haza akar menni, hogy a gördeszkaparkban lóghasson a barátaival.
Persze nem is tud deszkázni, pedig vettem is egy olyan szart. Azóta se nyúlt hozzá.
Mi van?
Semmi. De, gondolom, még sose járt gördeszkaparkban.
Ezzel kellett volna kezdenie a terápiát. Így elviselhetőbb.
Ja. A programnak maga miatt úgyis annyi.
Úgy viselkedik, mint egy gyerek az édességboltban, de amint bejön a képbe
valamilyen aprócska érzelem, maga elszelel.
A szerelem melós. És ezt a legtöbben nem értik. Mert mind az igaz szerelemről
álmodnak, ami makulátlan, és örök. De ez tévképzet...
...és azért találták ki, hogy a virágárus is megéljen. Az én dumám.
Mókás. Az igaz szerelem olyan idealizált kép, ami csak keveseknek adatik meg. És ez
a kiváltó oka annak, hogy többet várunk a kapcsolatainktól. És
boldogtalanok leszünk.
Egy kérdés: Hisz maga az igaz szerelemben, vagy sem?
Persze, hogy hiszek.
Hisz a fenéket! Ez árt az üzletnek.
Mit mondjak erre? Hát-... Csak fogom a darabkákat, és újra összerakom az
embereket. Önálló lényekké. Hogy egyedül is boldogok lehessenek.
De kinek megy az? És nem segít a helyzeten a sok romantikus film sem. Az a
sok nyálas gesztus csak beetetés.
Meg a csöpögős dalok.
És a naplementék! Mi olyan marha jó bennük?
Ugye?
A Föld meg forog, hű, mint a nap maradék 24 órájában!
Ugye?
És egész idő alatt valahol lemegy valahol a nap a Föld körül,
nem?
Ugye?
Evolúciós nonszensz ezt megünnepelni, nem? Azt, hogy esteledik, és, hogy jönnek
a vadak. „De jó! Legjobb lesz, ha a neandervölgyi feleségemmel kiülök a
sziklára és nézzük a semmit! ” Milyen hülyeség ez?! Hát ez...
Maga is hallja ezt?
Óh! Van nálam egy tízes.
Mert szeretne kérni egy dalt?
Nem. Lefizetem, hogy elhúzzon.
Jó érzés megismerni egy olyan nőt, aki...
Én nem egy nő vagyok. Hanem a terapeutája.
Visszamegyek.
Ne haragudj, mennyit kérsz negyed óráért?
Egy tízest.
Tessék. Az „Eternal Flame”-et játszd!
Jaj, ne! Ne, ne, ne, ne, ne, ne! Ne, ne! Ne, ne, ne! Ne, ne, ne, ne! Ne, ne, ne,
ne, ne!
Ne, ne, ne, ne! Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne!
Bocs! Tökre elaludtam.
Jó reggelt!
Jó reggelt.
Reggelt. Öhm... a szobájában nincs, a medencénél sincs, és a telefont se veszi
fel.
Hm.
Mi történt?
Nem találjuk Turgayt.
Megnézem a könyvtárszobában.
Ők ott mit csinálnak?
Esküvő lesz.
Aha.
Áh! Francba!
Hát ez Timea.
Kicsoda?
Turgay Timije!
Szabotálja az esküvőt!
Kitől szedte ezt az ormótlan hülyeséget?
Elárulná, hogy mire gondolt?
Hogyhogy mire? A csaj nem akar esküvőt, ez színjáték! Neki egy igazi pasi kell.
Színjáték csilliárdokért? Maga meg a hülye ötletei!
- Áú! - Bocsánat.
Basszus!
Hogy néz már ki?!
Tűnjön el innen!
Szerintem egy terapeuta nem beszélhet így!
Teszek rá, hogy mit gondol! Hogy rángathatta bele a saját hülyeségébe?!
Szegény most még boldogtalanabb lesz!
Nem lesz az! És magát az zavarja, hogy most nincs igaza!
Húzzon már el! Addig megpróbálom megállítani az armageddont.
Nem, nem engedem! Nem teheti, nem tehe –... Bocsánat, bocsánat!
Kedves Timea! Kedves Egbert! Kedves család, barátok és egybegyűltek! Az
életben mindnyájan keresünk valakit. És ezt az embert igen nagy küzdelmek árán
találjuk meg. De végül ő lesz az, aki kiegészít, támogat és szeret bennünket.
Itt kell lennie.
- Honnan tudja? Talán nem is ide jött! - Az egész fejlődésének annyi!
Hagyja már szegény embert dönteni!
De hát ez nem az ő döntése, maga hozta rá ezt a szarvihart.
Hozta a fene!
Szénné fogja égetni magát.
- Turgay! - Hé! Csss!
Turgay!
Elnézést!
- Bocsika. - Kedves Timea, kedves Egbert! Itt áll
- előttem két lélek, amely egymásra talált. - Mit művel? Hé! Mit csinál? Ezt nem
teheti! Üljön le a seggére! Maradjon már!
És ami két embert összeköt, az köttessék össze Isten színe előtt is!
Ne viselkedjen már ilyen éretlenül!
Jézusom!
Mindazonáltal, ha az egybegyűltek közül bárkinek tudomása van a házasságot
akadályozó körülményről, az szóljon hozzá, vagy hallgasson mindörökre.
- Basszus! - Hát ez elég égető!
Gyászos a helyzet.
Timea!
Turgay?
Tűűűz vaaan! Úristen!
Ne izgulj, Karl, mindjárt kiengedünk titeket.
Együtt csattogós lepkéztünk.
Sejtettem.
Azóta is tejjel iszod?
Mostanában zabtejjel szeretem. De ma kivételt teszek.
Aki az irodáját kiscicákkal plakátolja ki, szakmai véleményem szerint szülni készül.
Már el is ment a kedve, ugye?
Nem is akar a terapeutám lenni.
Nem, és nem is voltam soha, mert nem hagyta.
Mert nálam nincs, amit kezelni kell.
Hű!
Csak mielőbb vissza akarom kapni a munkámat.
Hát roppant szarul csinálja.
Édes csillagom! Itt van anya!
Olyan rég jártam már az őrsön. Karl ott töltötte a tinédzserkorát.
Aha.
Még egy cellát is elneveztek róla!
Átjöttök hozzám, jó?
Mi? Vá-vá-vá-vá-várj, anya, kérlek, vigyél vissza minket a szállodába! Jó?
Igen.
Megköszönjük, ha visszavisz minket.
El ne hidd, amiket rólam mesél. A krumplisalátám például cefetjó.
Ki kért krumplisalátát? Kérlek, anya, csak vigyél vissza minket a holteba.
Köszi.
Tudja, mit Hilde? Elfogadjuk a meghívást.
Mi?!
Képzelje, nem mondott magáról semmit!
Hát nekem se rólad!
- Hogy ismerkedtetek meg? - Anya, légyszi!
A munkámon keresztül.
Karl szívesen elmeséli.
- Nem? - Na jó, nem szeretnék
félreértéseket. Én csak–...
Barátok vagyunk. Kizárólag. A lényeg, hogy reszeltek. A formaságok bőven
ráérnek.
Hát ez tiszta ’90-es évek. DJ Bobo: „Love is all around”. Azta! Nekem is volt
Backstreet Boys plakátom. Akkor kell hogy legyen... Áhá!
Hé, hé, hé! Ácsi, ez birtokháborítás!
Ja! Újabban profi vagyok benne.
Az jó jel, hogy ezeket eltette. Akkor mégiscsak volt szíve valaha. „A szívem
hevesebben ver, ha te szembe jössz. ”
Ez házi feladat volt.
Kész csoda, hogy írással keresi a kenyerét.
És ez mi?
Öhm... v–... Öh... Akarsz róla beszélni?
Te soha nem tettél hülyeséget?
Annyit, hogy bele se férne egy dobozba.
Együnk, ha már itt vagyunk.
Síkagyú csitrikkel randizik. Az érett nőket mindig is kerülte. Nem akar sérülni
a kapcsolatban. Fél elköteleződni. Csodálom, hogy be meri kötni a
cipőfűzőjét.
Biztos mi szúrtuk el, Wilhelmmel. Habár a kezdeti nehézségek után mindketten úgy
láttuk jobbnak, ha elválunk. Karl addigra betöltötte a 16-ot.
Szabad tudni, hogy miért...
Hogy miért váltunk el? Mert egyetlen dolog volt bennünk közös.
Hogy egynapon házasodtunk össze.
Szóval nem folytattuk. Egészségügyi okok miatt. Mert ha csak egymásra néztünk,
elkapott a hányinger.
Rendhagyó módon szexeltünk. Minden nap! Hétfőtől vasárnapig. Csak épp a szexet
rendre kihagytuk!
Anya, kérlek, ezt ne.
Pedig... múlt héten hasítottam ezzel a poénnal! Nincs humorod, csillagom. Az
agyára megy, ha ezzel haknizom!
Csak ilyen bárgyú házasviccei vannak.
Mi az, hogy bárgyú? Na, de figyeljetek csak! Nem maradtok szerdáig? Fellépek a
művházban! Karl még sosem látott színpadon. Intézek nektek jegyet!
Előbb varratnék ribanctetkót!
Anyukád parádés!
De nem lehet kibírni vele túl sokáig.
Ez végülis minden anyára igaz.
Kérdezhetek valamit?
Claudiának hívták. És 14 évesen jöttünk össze. Aztán... öhm... érettségi után hát...
megkértem a kezét. Mert... vele akartam lenni.
Ő pedig...
Nem akarta.
Persze ez érthető. Mert akkor nyílt ki számára a világ, nem akart örökre...
elköteleződni. Meglátta a gyűrűt, bepánikolt, és lelépett.
Ő volt életed szerelme?
Igen. De azért nem volt vészes.
Komolyan. Nem, nem is tudtam, hogy megvan az a gyűrű. És utólag belegondolva, nem
baj, hogy így alakult. Mert egy roncs lennék.
Ja. Még jó, hogy nem lettél az.
Örülök... ennek a kis kitérőnek. Ez jó kiindulási alap.
Mégis mihez? Hagyjuk már.
Őrülten fájhatott az elutasítás. Traumát okozott.
Igen, és? Mint minden ügyfelednek. Csak te úsztad meg. „A szerelmi bánat totál
padlóra küldött! ” Kamu az egész, ugye? Ez csak reklámfogás!
Jó éjszakát!
Ne izgulj, nem látlak vonzónak.
Hát én se. Jó?
Helyes.
Volt szerelmi bánatom. Nem kamuztam. Olaf miatt.
Félrelépett?
Igen. Elhagyott a pingvinekért.
Ezért néztél úgy a terápián!
Kapják be a pingvinek.
Pszichopata.
Aki mondja.
Olaf zoológus és klímakutató. Tudtad, hogy a pingivneket a kihalás fenyegeti?
És ő ez ellen küzd?
Igen. Természetvédőkkel dolgozik. Szerte a világon. Jóformán állandóan utazik, és
itt hagyott a lányunkkal.
Ahhoz képest egész jól elboldogulsz.
Köszi.
Kivéve a füvet, az okoskodást és a jótékonykodást.
Ja, meg figyu, azok a kartonfigurák tényleg Kim Dzsongunra emlékeztetnek.
Csak irigy vagy.
És érdeklődik még a lányotokról?
Aha. Szokott, ha az országban van. Olyankor keresi. De mindig rohan. Szóval
többnyire telefonon beszélnek Hedivel.
Annak idején együtt hoztuk meg azt a bizonyos döntést. Néha... néha eszembe jut,
hogyha bekopogna az ajtómon... és maradni akarna...
Butaság, ugye?
Nem.
Nem butaság.
Tudom, hogy a természetvédelem mennyire fontos. De ha azzal jár, hogy nem lehetek
melletted, felőlem össze is dőlhet a világ.
Mi van veled, Han Solo? Most gyengéd vagy.
Nem hagynád ki Han Solót a buliból?
Nem.
Takaros szálloda! Imádni fogják. Romantikus!
Csomagjuk nincs? Persze még fiatalok, minek annyi ruha!
A terapeutája vagyok.
Ó.
Mi van?
Semmi.
Sajnálom a tegnapit.
Én nem. Csodás volt.
Ne nézz rám így! Ő az ügyfelem! Ez tök gáz! És ez csak egy a sok indok közül,
amiért ez nem jó ötlet!
Leginkább mi tart vissza?
Hogy nincs jövője.
Szóval neked csak az a jó, akivel hosszú, boldog családi életed lehet?
Nekem nem kell senki!
Te tudod! Vezesd csak egyedül a háztartást!
Olaffal barátok vagyunk, és ez jó Hedinek.
És még jobb kifogás arra, hogy véletlenül se ismerkedj.
Feltűnt, hogy sok mindenben hasonlítotok? Tanítsátok meg egymást
kockázatot vállalni!
Egyáltalán nem hasonlítunk. Ő egy felnőtt testébe zárt kamasz, én meg
gyerekes anyuka vagyok.
Te is tudod, mennyi időbe telt Olaf után egyensúlyba kerülni.
Ezt gondolod magadról? Hogy egyensúlyban vagy?
Köszönöm szépen, kolléga!
Vissza kell mennem az irodába. Martha fejezi be a terápiát. Nem volt időm
egyesével elköszönni.
Azt hittem, hogy szex után felszívódni az én reszortom. De átengedem.
A szex az szex. Se több, se kevesebb, tudod!
Nekem nem jelent semmit.
Akkor jó. Nekem se.
Ennyi.
Elég egyszerűen megköszönni. És kész.
Hát jó.
Köszi.
Pont így!
- Szia! - Szia!
Azt hittem, utálod a naplementét.
Beszélgettem erről valakivel. És képzeld, ő is túlértékeltnek tartja. És most minden
egyes délután azon agyalok, hogy még mindig utálja-e.
Tudod, mi ez?
Ez szerelem, tesó.
Hagyál már!
- Helló! - Ki az, kincsem?
Szia! Hát te ki vagy?
Hedi.
Karl?
Te meg mit keresel itt? Ez a privát lakásom. Foglalj időpontot!
Áh, hát furcsa is volt, hogy nem látok kartonfigurát.
Itthon egy is elég belőle.
Pedig tök hasznos lenne; például elijeszteni a betörőket, vagy ruhát
akasztani rá.
Vagy bowlingozni vele.
Megyek deszkázni.
Öhm... hatig, jó?
Jó!
Szia, Hedi!
Szia!
És öhm... Szóval, mit szeretnél?
Hát csak el akartam mondani, hogy tök béna, ha az ember nem áll szóba a másikkal
szex után.
Oké.
Egy kávé? Megiszom bárhogy.
Nagyon szar a kávém, gyere.
Azért jobb, ha ehhez nem szoksz hozzá.
Nem!
Dehogy. Kizárt, hogy ehhez hozzászokjak.
Jó.
Még egy kör, mielőtt véletlenül hozzászokom?
Aha. Mh.
Várj, várj, várj, várj, várj, várj, várj! Ki ne kapcsold nekem!
Szia! Öhm... Csak beugrott, hogy mi lenne, ha...
Tudod.
Nem, ma nem lehet.
Az irodában ég a ház, Hedi beteg, és nincs bébiszitterem.
Szívesen vigyázok rá.
Öh...
Édi a Hédi.
Így. Arra gondoltam, hogy megguglizhatnánk a tüneteidet. Szóval...
Étvágytalanság?
Láz?
Aludni tudsz?
Nem annyira.
Alvászavar. Áh, meg is van a diagnózis.
És komoly?
Lehet életközepi válság, prosztata-megnagyobbodás, vagy...
szerelmi bánat.
Kitalálom. 11 éves, deszkázik, és észre se vesz.
De honnan tudtad?
Van egy vadiúj deszkád, a többi pedig... tapasztalat.
Neki van a legzöldebb szeme a világon. De rám se néz.
Na jó. A szerelmi bánat nem a szakterületem, de nyomulásban ász vagyok.
Tá-dám! A régi gördeszkám.
Na! Te jössz, Hedi!
Nagylány vagy már, rajta, menni fog! Jó, ez az! Jó, jó, jó, jó, jó!
Vo-vo-vo-vo-vo-vó!
Jó napot, kisasszony! Én Nieke doktor vagyok. Úgy hallottam, hogy csúnyán
eltaknyolt. Mert valami idióta gördeszkázott önnel az otthonában.
Hopp!
Tudod mit? Ez egy tévhit. A deszkázás lényege nem a gördeszka.
Na, halljam! Melyikük Oskar?
Ő, ott.
Hedi! Várjál! Mit szórakozol azzal? Tessék, itt az enyém.
Pacek a deszkád!
Szép! Ez az!
Mmm...
Kívánhatsz valamit.
Megvolt.
Sziasztok!
- Helló! - Szia!
Jobban vagy?
Mhm. Sokkal.
Te tényleg tudsz valamit.
Ma pizzázunk! Mi csináltuk.
Sok zöldséggel.
Nagyon sok zöldséggel.
Roskadozik.
Én jövök?
Igen.
Szabad csalni vagy sem?
A fájdalmunk miatt van, hogy nem emlékszünk az igazán szép dolgokra. Pedig
ezek a mi emlékeink. A mi szívünk, a mi szeretetünk. Rajtunk áll, hogy kinek
adjuk.
Ez nálam is így van.
Turgay felhívott. Mesélte?
Mhm, Timea visszatért. Hm.
A csaj lehidalt, hogy Turgay ott volt az esküvőn. Mondanom se kell, hogy ki
biztatta erre.
Nem, tényleg nem kell.
A Szuper Terapeuta!
Mi van nálad?
Öhm, Hedi reggelije. Megígértem neki, hogy kap desszertet.
Nagyon jól bánsz vele.
Ez az ő érdeme. Vagány a kiscsaj.
Fogadd el, ha megdicsérlek. Nem olyan könnyű kimondanom ezt. Hát nem látod, hogy
totált introvertált vagyok?
És a magamfajtának egy extrovertáltra van szüksége, aki vigyáz
rá.
Mi ez köztünk?
Ha?
Tudu, nem muszáj mindig meghatározni a dolgokat.
Na és kimutatja, hogy kedvel?
Nem is lehetne egyértelműbb, hogy mit érzek.
Mhm. De nem mond semmit.
Elmondom neki. Holnap.
- Elnézést! Tartaná az ajtót? - Persze.
Köszi.
Most tartom én.
Köszönöm.
Szerelmi bánat?
Viccelek. A barátnőm hivatásos szívszerész.
Maria Geigerhez jött, nem?
De.
Örülni fog a csokornak. Szereti a virágot.
Ez egy... öh, apróság a terápiáért.
Azt hiszem, még nincs itthon. Átadjam neki én?
Szia, Karl!
Szia, Hedi.
Mit csinálsz itt?
Öhm, el kell köszönnöm egy időre.
Miért?
Nehéz elmondani. Majd... egyszer elmagyarázom.
O-ké. Kéred a deszkád?
Dehogy. Tartsd meg!
Szia, Hedi! Minden jót.
Apa! Meg is jöttél?
Kaptam egy ajánlatot. Egy élettani laborban. Potsdamban.
Tyű.
Hiba volt eddig távol lennem. És megbántam, Maria.
Akkoriban ezt láttad helyesnek. Nem hibáztatlak.
Titeket kellett volna választanom. A Földet meg kell menteni. De ha ez azzal
jár, hogy nem lehetek veletek, össze is dőlhet a világ.
Én...
Én megismertem valakit.
Szóval...
Semmilyen döntést nem kell hoznunk. Mindkét lakást megtarthatjuk.
Hadd legyek a közeletekben!
- Tesó... Miért a szobámban?! Miért? - Ah!
Bocsi, bocsi! Bocsi! Cssss! Ő lesz az! Érzem! Nálad mi volt?
Nem tudom.
Bocs. Mindjárt... jövök! Várj!
Ma sajtos szendvicset kapsz, mandarint, ubit és kivételesen csokiszeletet is.
Hm! Te mézes kenyeret, parit, szintén mandarint, ubit és egy kis szelet sütit
tegnapról. Csodálkoztam, hogy csak ez a kevéske maradt.
Ja, mert a többit elcsomagoltam apának.
Ó, valaki egészségeset reggelizik ma.
Ma van az első napja.
Minden nap eljön értem a suliba. Megcsináljuk ma a meghívókat?
Persze.
Ez lesz az első szülinapom apával, amire emlékezni fogok.
Meghívhatom Karlt is?
Öhm...
Nem tudod, mikor jön vissza?
Nem tudom, kincsem.
És nem mondta, hogy mennyi időre köszön el?
Apa!
Szia!
- Jó reggelt. - Jó reggelt.
Apa, nézd! Csináltam meglepit!
Azt mondta Hedinek, hogy egy időre elköszön. Persze nem mintha meglepődtem
volna. Ez tipikus viselkedési minta. Eltűnik, nem reagál a hívásokra,
üzenetekre. Olyan mérges vagyok magamra, amiért... amiért azt hittem, megváltozik. Ez
olyan közhelyes.
És mi van most Olaffal?
Nem tudom. Azt hiszem, adok neki egy esélyt. Én...
Kikelhetnél az ágyból, mielőtt a szomszédok megérzik a hullaszagot. Na? Hé!
Hm? Elmúlik, jó?
De komolyan. Ma minden jó volt.
Tényleg? Nem volt semmi, ami az agyadra ment?
Nem. Semmi. Amióta apa megint itt van. És neked?
Csípem ezt az Oskart.
Képzeld, azt mesélte, hogy a szülei csak miatta vannak együtt. Hallotta, hogy erről
beszélnek. Ez tök para.
Jó, hát néha a szülők félreteszik az igényeiket. Mert úgy érzik, hogy fontosabb
az, hogy a gyereküknek jó legyen.
Nekem jó, hogy itt van apa. Azt mondta, hogy már sose hagy itt minket. Meg is
ígérte. Még akkor is, ha nem jöttök össze újra.
Megírod azt a cikket, vagy sem? Vissza akarod kapni a munkádat, vagy az már
smafu?
Fogalmam sincs.
Jelentkezz, ha összekaptad magad.
Ha hirtelen behúz a szerelem. Sokan hiszik, hogy szerelmi bánat márpedig
nincs. Ők azok, akik már megjárták. A semmiből jön, akár egy villámcsapás. És
úgy fáj, mint Fraziers balhorgosa. Én is azok közé tartoztam, akik nem látták be,
hogy a szerelemnek ára van. Mert sérülünk. Megéri? Egy frászt! Hiszen
egyszeriben elveszítünk mindent. Nem tudjuk, mikor múlik el. Lehet, hogy soha.
És talán ez így van jól. A szívünk egy aprócska darabja beletörik a szakításba.
Egy használt, ütött-kopott szilánkja. És a szívünk kisebb lesz. De ez nem baj. Úgyse
akarjuk újra használni. Miért nem hajítjuk el rögtön az egészet? De ebben is
tévedtem. Mert begyógyul. Legalábbis ezt mondják. Csak ki kell várni, amíg a
szívünk megtanul a letört darabja nélkül élni. Remélnünk kell, hogy a megmaradt
rész összeforr. És, hogy elég nagy ahhoz, hogy valakit egyszer újra befogadjon az
egyik zugába.
Tudod, örülök, hogy itt vagy Hedinek.
Igen, rájöttem, hogy néha az idő mindent tönkretesz.
Áh, add oda neki a kulcsot! Bármikor szívesen látom. Éjjel-nappal.
LEHETNÉK AZ EXTROVERTÁLTAD.
Ne! Helló, Turgay!
Bezárkóztam a fürdőbe.
Nyisd ki, te anyátlan szar!
Megmondtam Timinek, hogy szakítani akarok,
de azt mondta, nem fogadja el, és most...
Turgay!
...Nem tudok mit mondani neki.
Engedj be!
Ha kinyitom az ajtót... kezdődik minden elölről.
Turgay, nem hallod?! Nyisd ki!
Mert a kriptonit csak mese.
Hogy mi?
Nincs ilyen anyag. A kriptonit nem létezik.
Turgay, nyisd ki! Különben betöröm!
Tíz másodperced van elhagyni a lakást. Vagy hívom a rendőrséget.
Öt másodperc.
Megcsináltam.
Igen.
Sikerült.
Bizony, sikerült!
Figyeld meg, pont egy ilyen beöltözős buli kell neked.
Hm?
Szia!
Öh öhm... Karl itthon van?
Szia.
Már itt se vagyok.
Öhm, én... öh-öhm... Én–, öh, megtaláltam a kártyád. Sajnálom, hogy eddig tartott.
Sok dolgod volt.
Meghívhatlak egy italra?
Nem baj, ha nemet mondok?
Mmm... Dehogy.
Tudod az van, hogy a terápia jót tett. Megtanultam, hogy milyen lenne szeretni.
Jó, és... milyen lenne?
Mint ejtőernyőzni. Azt mondják, hogy annál nincs jobb a világon. Mert... repülsz
és szinte súlytalan vagy. De elfelejtjük a legfontosabbat, és az nem, nem maga a
lebegés, hanem... az ernyő.
Ami biztonságot ad.
És ez különbözteti meg az élményt egy repülőgépbalesettől. De végeredményben te
vagy a szívszerész.
Ügynökség ide vagy oda, valójában kezdő vagyok, te is tudod. Szerinted nem fér
bele az, hogy valaki kezdőként hibázzon?
Ejtőernyőzésnél nem.
Hé!
Én vagyok az!
Zolt!
- Szeva! - Szia!
Leszoktam arról, hogy tetőkön lógjak. Többé-kevésbé.
Ez is valami.
És van valakid?
Nincs. De hiszek a végzetben.
Baromság. Véletlenek vannak.
Tom és én... Az... sorsszerű volt. Olyan nem lesz még egyszer.
Ezt hallgasd! Elmész egy terápiára. És valami fószer ír egy... baromi szar
újságcikket a terapeutádról. A csávó elveszíti a munkáját, mindent elszúr. És
láss csodát, pont ugyanahhoz a nőhöz megy terápiára. Mintha így lenne megírva, nem?
De, teljesen.
Anton! Ő itt Zolt. Szaxofontanár. Ő pedig itt Anton, a legszarabb szaxofonos a föld
kerekén. Micsoda véletlen!
Hali! Óh! Hello.
Szia.
Hát... nincsenek véletlenek.
Nincsenek.
Oké.
Merre van?! Hol a szívribanc?! Te! Te fordítottad őt ellenem!
Karl?
Mondanom kell neked valamit!
Hát most nem kifejezetten alkalmas.
Én szeretlek!
Karl? Karl!
Úh, ez hideg! Áú!
Jegelje csak szépen!
Ugye most már vége a terápiának?
Most kezdődik csak igazán.
- Ne haragudj. - Mmm!
Óh! Már megint?
Itt fáj?
És itt?
Hú! Szép!
Hú!
Ez nagyon giccses.
Szörnyen.