Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Anna!
Poslali su ga u Ceccano.
BOGATI POD SVAKU CIJENU
Jesmo li spremni?
Da!
Idemo nabrijano!
Pjesma razreda 3. B!
Alanova pjesma!
Tko sam?
Oh! Znam. Bar mislim.
Prepoznaješ me po rukama ili po glasu?
I jedno i drugo.
Koliko je prošlo?
Bojim se reći.
Bolje šuti jer je to previše.
Obišao sam cijelu Južnu Ameriku.
Većinu Čilea, Bolivije, Venezuele.
Što si radio ondje?
Sa svojim kazalištem. Spontano!
Provokativni politički komadi. Bio sam čak i u zatvoru.
Zbog političkih predstava?
Zbog dilanja.
Političko kazalište u nekim zemljama nije održivo ako ne dilaš drogu.
Kako ti je mama? Još glumi?
Ne.
Nitko je više ne zove.
Daj mi njezin broj.
Postavljam nešto i imam ulogu za nju.
Ti se šališ?
Ne šalim se.
Učinio bi joj veliku uslugu.
Ali šteta je, znaš?
Ti i ja smo se prerano našli.
Prerano. Bili smo…
Tek sitni pupovi.
No…
Kakav si ženskar bio,
više si bio biljka penjačica nego pup.
A ti si se za osvetu spetljala s onim iz 3. F.
S onim šupkom.
Muž mi je.
Onda valjda nije preveliki šupak.
Čuj!
Sutra putujem u Asturiju.
Idem na radionicu oponašanja životinja.
Ma, zamisli!
Mogu li te nazvati kad se vratim?
Da, naravno.
Možemo na kavu.
Ili ćemo ići jesti sijeno ako se vratiš kao konj.
Htio sam ti pokazati svoje kazalište.
-Rado bih to. -Nije seksualna aluzija.
Nisam ni mislila da je seksualna…
Laku noć.
-Laku noć. -'Noć.
Hvala.
Eh, ti sportski auti.
Dovraga.
MJESEC DANA POSLIJE
Oprostite! Želimo naručiti.
Ne, pričekat ćemo mamu. Hvala, pričekat ćemo.
-Čekamo mamu. -Naravno.
Što li nam to ima reći?
Mislim da znam.
Što?
Možda je u vezi s poslom, ali ništa ne želim reći.
Možda će napokon malko odriješiti kesu.
-Nadajmo se. -Ne počinjite.
Naslijedila je to. To je njezin novac. Neka radit s njim što god želi.
Molim vas. Carlo, reci im.
Što da im kažem?
Ali njoj je 90 godina. Odnijet će šest milijuna u grob?
Bilo bi dobro da malko pomogne obitelji.
Ja bih, na primjer, trebala malo obnoviti svoju čajanu.
-Opet? -Nešto malo, tata.
A meni bi, dok tražim posao,
dobro bilo imati vlastiti stan.
Nije ti dobro kod nas?
Ma jest.
-Ali nakon godina života s vama… -Vrijeme je da se gubi.
Ista je poanta, samo sam ja to kolokvijalno rekao.
Evo je.
Došla je?
I tata isto misli u vezi s bakinim novcem.
-Ma, ne! -Da? Zašto?
Obnovio sam dozvolu za voditelja brodice.
Ne bih imao ništa protiv gumenjaka ili brodića.
Znači, salon za čaj, stan i gumenjak.
Želi li još nešto nešto naručiti?
Mama!
-Izvoli. -Zdravo svima!
-Bok! -Mama!
-Kako si lijepa! -Izvoli.
Dugo se nismo vidjele.
Znam. Mojom krivnjom!
Bako, da ne zaboravim: Imam poklon za tebe.
Jesam li ja jedina s darom za baku?
Čaj od šumske mahovine.
Pazi da ti u ustima ne narastu gljive.
Hvala ti, Ale.
Uglavnom, danas sam vas pozvala
jer vam imam reći nešto važno.
Upoznala sam nekog zbog koga sam se preporodila!
Zaslužuješ to nakon toliko vremena.
A ja sam već bila otpisala te stvari.
Znam.
Ali naprotiv…
Od prve noći kad me uzeo…
Osjetila sam vibriranje cijelog tijela.
Postala sam Magellanov tjesnac
kroz koji prolaze i prodiru
moćni brodovi fenomenalnog istraživača.
Gadno.
Neku me večer podigao…
Ušutkajte je, molim vas.
Evo ga!
Zdravo!
-Pozdrav svima! Bok, Anna. -Zdravo.
Bok!
Ljubavi moja.
-Ti si Carlo, zar ne? -Da.
-Sjećam te se. -I ja tebe.
Uzet ću stolicu.
-Tko je ovaj? -Kreten.
Dakle, ljubavi? Sve u redu? Je li?
Sretna si što si s obitelji? I s unucima?
Anna, moram ti zahvaliti.
Da mi nisi dala njezin broj, ne bismo se povezali
i Giuliana se ne bi vratila kazališnoj glumi.
Istina.
Postavljamo moju adaptaciju Hemingwaya.
Starica i more. Giuliana glumi staricu.
Starica? Ma, nemoj reći.
-A ti glumiš more? -Ne. Marlina.
Ribu. Zanimljivo.
I obnavljamo njegovo kazalište. Koje je bilo u raspadu.
Ma, pretjeruje. Malo je rustično.
Ali zahvaljujući Bogu i novcu naslijeđenom od tete Tee…
Sredstava imamo.
Ali najviše zahvaljujući tebi, ljubavi!
Zahvaljujući tebi!
Marlina muče crijeva?
Ubij me, ribo. Samo ti to možeš.
Ubij me, sestro.
Nije važno tko će koga ubiti.
Ubijte se, oboje.
Jao.
Što je bilo?
Idemo na pauzu. Kuham se u ovome.
Kakva sam bila?
Izuzetna, ljubavi. Iznimna!
Hvala ti.
-Pauza dok ne popravimo svjetla. -Da.
-Idemo. -Apsolutno.
Tasso?
A Kuba?
Tebi je ovo noć na Kubi?
Evo stranice iz novina iz Montevidea.
Čitaj. Govori o Nunziu Zampi u vezi s istragom ubojstva.
Ovo je Luisa Rodriguez, bila 20 godina starija od njega.
A tu je i Čileanka. „Vjerojatno podmetnut požar”. Pokaži joj!
Da, vidi, mama. Evo, pogledaj.
Otkud vam sve to?
Mama, netko je istražio.
Tko?
Netko tko se time bavi.
Zato što nam je bilo malo čudno.
Što to?
Činjenica da se vitalan, divan muškarac
može zaljubiti u staru babu poput mene?
Točno.
Pokušavam ti to nježno reći, mama.
Nunzio je ubio te žene!
Ma što to govoriš, idiote?
Ne može se to nježno reći ako ih je ubio!
Želiš pjesmicu?
A da nisi ljubomorna?
Mama! Nisam ljubomorna, već zabrinuta. Razumiješ li?
Nunzio se vjenčao s dvije žene.
Obje starije od njega i bogate. Obje su sad mrtve.
Ti si bogata, imaš šest milijuna u banci i starija.
Nije ti to sumnjivo?
Nunzio se napatio u životu.
A ja sam dugo bila sama.
I sad bih trebala slušati vaše tračeve
i odbaciti svoju sreću?
Samo ako želiš poživjeti malo dulje.
Što je to?
-Naše vjenčano prstenje! -O, Bože.
Vjenčat ćemo se za dva tjedna na Menorci.
Što to govoriš?
Zatim se selimo u Jericoacoaru.
To je seoce u pijesku sjeveroistočnog Brazila.
Što je ovo, sapunica?
Koliko je već u sobi?
Tri sata. Ne želi nikoga vidjeti.
-Da odem ja k njoj? -Ne, zaboga.
Tvoja će je depresivnost još odvesti u samoubojstvo.
Oprostite, idem po nešto u torbicu.
Kako si, zlato moje?
Kao netko komu žele ubiti mamu. Bijesna.
Ali neću mu to dopustiti.
Nego što ćeš?
Ne mogu vas uključiti. To moram učiniti sama.
A što to?
Ništa. Ne trebam nikoga.
-Prestani. -Što?
Prestani s time. Što to govoriš?
Ja sam ti muž, zaboga.
Znam da misliš da sam beskoristan i nesposoban.
U teškim trenucima želim pomoći.
Dobro.
Treba ubiti Nunzia.
Da. Ne bi bilo loše.
Mama, što to govoriš? Šališ se?
Ne.
Ne šalim se.
Poludjela si?
Zar da sjedim i čekam poziv iz Brazila
da mi je mama umrla jer su je pojele piranje?
Ili od ugriza banana pauka?
Onda zovimo policiju.
A da? I što ćemo im reći?
Zločin još nije počinjen.
A Nunzio nikad nije osuđen za smrt svojih bivših žena.
Što policija može?
Mama, ovo nema smisla. Ne možemo to učiniti.
Pa ćemo pustiti baku da umre?
I da taj šupak onda uzme naše nasljedstvo!
Pa vi se šalite! Tata, reci nešto!
Što da joj kažem?
Kako, što? Ovo je ludost!
Ti uvijek tako kad treba pomoći obitelji.
Nestaneš kad treba raspremiti stol.
Luda si!
Nije tema punjenje perilice! Govorimo o ubojstvu čovjeka!
Koji će mi ubiti mamu ako ništa ne poduzmemo!
Tata, reci nešto, molim te.
-Reci nešto! -Prestani gnjaviti!
Daj da razmislim!
Nema se tu što misliti.
Oprostite, ovo je moja odgovornost. Ne trebate biti upleteni.
Sad idem spavati. Da se odmorim.
Moram biti čiste glave sutra. Da isplaniram ubojstvo.
Laku noć, ljubavi moje.
Carlo?
Što je?
Dobro, pomoći ću ti.
Ne moraš.
Kad si se žalila da nikad ne radimo ništa uzbudljivo,
nisam pomišljao na ubojstvo.
Ali ako to želiš…
Bit ću uz tebe.
Ha? Tu možemo zapisivati korake plana.
Ljubavi, ne smijemo ništa zapisivati.
Moramo sve zapamtiti.
Ma, super.
Ja više ne zapamtim ništa što ne zapišem.
Razumijem,
ali nećemo u zatvor zato što su našli ploču
na kojoj piše „u četvrtak ubiti Nunzia”.
Zdravo.
-Što ćete vi ovdje? -Hajde, dođi.
Vaša mama i ja…
Bolje bi bilo da odete, da ne čujete što govorimo i…
Ne.
Razmišljala sam cijelu noć. Ovo moralno pitanje nadilazi zakone!
Ne mogu dopustiti nekome da ukrade moje nasljedstvo i preživi!
Tako da znate!
Ja, naravno, ne želim da ubije baku,
no možda možemo naći način da zaobiđemo ubojstvo.
Ljubavi moja, drago mi je što ste ovdje.
Ništa nismo radili skupa, obiteljski, još od odmora u Grčkoj.
Prije nego li počnemo, želim reći nešto da vas umirim.
Ako to učinimo i ako nas uhvate…
Preuzet ću odgovornost za sve vas.
-U redu. -U redu.
Dobro.
-Tko želi kavu? -Ja.
A vama to ništa ne znači?
Dobro, daj i meni kavu.
Imam kroasane.
Emilio, ne budali. Mi smo obitelj koja doručkuje.
-Nemoj se sad unezvijeriti. -Sjedni.
Dobro. Počnimo.
Da.
Onda? Ima li tko neku ideju kako da to izvedemo?
-Mogu ja? -Da.
Da, ljubavi!
Opa!
Eto ga.
Ovo je aconitum. Biljka jedić koje ima na Balearima.
Ima je i na Menorci i u šumama Santo Tomasa.
Eto.
Dodaj tati.
Ona sadrži akonitin,
tvar koja uzrokuje paralizu osjetilnih živaca.
O, fino.
Proguta li osoba cvijet te biljke, grlo joj se stisne
i osoba umre od gušenja.
Dakle, izgledat će kao srčani udar.
Srčani udar.
Ne ostavlja traga.
Ustala sam rano jutros i proučila sve knjige o botanici.
Ma, vidi ti! Naslijedila si maminu alergiju na pelud i ubilački instinkt.
Mamina ljubav. Vidi ti svoju sestru!
Da rezimiramo:
Vjenčanje će biti u vili koju je mama unajmila.
Prije dolaska gostiju
imamo četiri dana nasamo s Nunziom.
Četiri dana prije vjenčanja.
Znači, četiri dana da…
da to…
Da to učinimo.
Usput, nikad nismo bili na Menorci.
Istina.
Čujem da je divna za šetnje.
Ti nemaš kovčeg?
Sve mi je ovdje.
Tri komada gaća i majica i Bergsonov Uvod u metafiziku.
A ti si si ponio i električnu deku i leptiriće za plivanje?
Naravno.
Drago mi je da ćemo se družiti jer ti me uspijevaš pomladiti.
Da, djelujem tako na ljude.
Uz tebe koji hodaš s 90-godišnjakinjom
Anna mi djeluje kao curica.
Samo se ti smij.
A ako ne nađemo aconitum na Menorci?
Što?
Što ako na Menorci ne nađemo aconitum?
Naći ćemo ga.
Za svaki slučaj nosim i arsen.
Što je tebi?
Ne započinji.
Što ako ti pregledaju torbu?
Neće.
-A ako ipak pregledaju? -Zašto bi?
-Na aerodromu smo! Pregledavaju torbe! -Smiri se!
U tvojoj je torbi.
Stvarno?
Da. U moju nije stalo.
Šalim se.
Smiri se.
Misliš da sam luda da nosim arsen sa sobom?
U bočici u obliku lubanje.
Budalo.
Imamo problem.
Što je?
Emilio šizi.
Kaže da ne želi više ići na sajam u Ceccano.
Što?
Ne želi da rabimo riječ „ubojstvo”,
nego da kažemo šifrirano: „sajam u Ceccanu”.
Kakav sajam u Ceccanu?
Ne znam, ali nije to bitno.
Ako nešto ne poduzmemo, on bi mogao sve pokvariti.
Eto ga. I što sad?
Idem razgovarati s njim. Daj da prođem.
Što je bilo?
Ništa.
Kako ništa? Tvoja sestra veli da te zabrinjava sajam u Ceccanu.
Ne želim u Ceccano, tata.
Ne želim ići.
To je jedna od onih situacija, ako odeš, progonit će te do kraja života.
Nije istina.
Hrana je malo teška, ali ne pretjeruj.
Rekoh ti, ja ću sve platiti.
Nije stvar u tomu tko plaća.
To je moralno pitanje!
Istina…
Ne izdaju račune. Sve se radi na crno.
Ali život te katkad prisili na neočekivane izbore.
Manje zlo za cijelu obitelj jest poći u Ceccano.
A ti možeš odlučiti da ne ideš skupa s nama na sajam.
Nitko te ne prisiljava.
To je takva ludost, a vi ste tako ležerni!
Nemate nimalo kajanja?
Hajde, nemoj tako tati!
Trgni se.
Poremećen mladić. Bolestan!
Tko ga je razumio?
Pustit ćeš mamu da vozi? Ti ne možeš?
Nemam dozvolu.
Tj. imam dozvolu iz Chapasa,
ali vrijedi samo u Nikaragvi.
Ali vozio si me kući!
Rekoh da nemam vozačku. Auto imam.
Nešto sam razmišljala.
Što ako uspijemo to prikazati kao da se Nunzio ubio?
Nego, možemo li umjesto riječi „samoubojstvo”
to zvati nekako drukčije?
Možemo reći da je pocrnio, s obzirom da smo na plaži.
Dosta je tih gluposti.
Kod samoubojstva nitko neće tražiti sumnjivca.
Zar ne? Ali moramo uvjeriti mamu da je Nunzio malo depresivan i…
A nisu li svi ti glumci mentalno nestabilni?
Bogme jesu.
Znala sam ja da će do toga doći.
Kako to misliš?
Nismo li odabrali aconitum?
Da, ljubavi, naravno. Ali uvijek ti treba plan B.
Naravno! Osobito ako je plan A moj. Zar ne?
Da.
Zašto nemate nikad ni trunke povjerenja u mene?
Prestani se ponašati djetinjasto.
Nitko ne dovodi u sumnju tvoje vještine ubojice.
Hajde.
Kakva divota! Prelijepo!
Kamo si nas dovela, ljubavi?
Za moje ljubavi ne pazim na troškove.
Jako izolirano!
Istina.
-Patricia? -Da.
To je kuharica. Brinut će se i za kuću.
A Luis je vrtlar, zar ne?
-I čuvar. -Fino.
-Dođite da vam pokažem imanje. -Idemo.
Emilio, izlazi.
-Sviđa ti se, dušo? -Predivno je.
Vidiš ti kako je krasno!
Tu je bazen.
A dolje se ide na privatnu plažu.
A, tako Zašto ima tako puno sigurnosnih kamera?
Muž mi je malko paranoičan.
On je nagovorio vlasnike na to.
Prije ovog posla radio sam u civilnoj gardi.
Meni ovo mjesto djeluje mirno.
Mirno?
Posve mirno!
A otočani znaju da sam ja ovdje.
Znaju da, ako dođe netko nepozvan,
prvo ću pucati, a zatim pitati tko je.
A ako mu ime ne svidi, opet će pucati.
Upravo tako.
Ma nemojte reći!
Sad je tu i zaštitar.
Što ćemo? Ne znam.
Što ćemo sad? Moramo li ukloniti i Luisa?
I pustiti Patriciu na životu?
Ma točno.
Treba i Patriciu ubiti.
Što je to?
-Ha? -Što je?
Ne znam, dolazi iz sobe tvoje majke.
Premještaju namještaj?
Ne znaju kamo s njime.
Što?
Malo ga miču naprijed, pa nazad. Naprijed-nazad.
Pa… Poduzmi nešto.
Što bih trebao?
Ne znam, ali neka prestanu.
Da slušam kako moj bivši i moja majka „pomiču namještaj”?
Jesu li ludi?
Kakav tvoj bivši? Bilo je to prije 40 godina!
Nije ti bivši.
On je hospicij, dom umirovljenika. Iako, svaka čast.
Idi, molim te!
Samo zbog tebe.
Što hoćeš?
Pa…
Anna ne može spavati.
Kako to?
Zbog buke.
To se pupavci glasaju. U vrtu.
Da, i pupavci.
I meni je teško zaspati kad sam prvi put u novom krevetu.
Da, primijetio sam.
Mislim da tvojoj kćeri više smeta to
što čuje vas kako „premještate namještaj”.
Ha?
Čujemo vas kako mičete namještaj!
Krevete!
-Znaš što bi trebao? -Reci mi.
Poševite se. Umorit će se i opustiti.
U našim godinama…
…dostojanstvo i osjećaj za…
Punica mi je drolja.
ČETIRI DANA DO VJENČANJA
TRI DANA DO VJENČANJA
Dobro jutro!
Dobro jutro, Patricia!
-Hvala, Patricia! -Hvala.
Znate…
Sinoć sam doživjela prosvjetljenje.
Shvatila sam da sam sretna.
-Primijetili smo. -To je divno.
Napokon sretna.
Samo se nadam da neću dosaditi Nunziu.
Povremeno kao da je odsutan,
misli su mu drugdje.
To je zato, mama…
Stvar je u tome da…
Moram ti reći da se već u srednjoj Nunzio liječio od depresije.
Da, istina.
Mislila sam da je to riješio.
Ali rekao nam je da…
Osjeća baš egzistencijalnu prazninu i…
Preplavi ga tuga i apatija.
Sad kad to kažeš, čak je i Emilio to opazio.
Depresivci se prepoznaju.
Da, ali Emilijeva depresija je zdravija.
Usamljen je kao pas. Ima usran život.
Normalno je da se jadničak osjeća potišteno.
S druge strane, Nunzieva depresija,
to ne znaš odakle dolazi.
To je mal de vivre, spleen.
Ne želiš ujutro ustati jer se ne možeš nositi s novim danom,
ne kupaš se jer se bojiš vode.
To su najopasnije vrste depresije.
Volim te!
Ljudi, ovaj je otok genijalan! Tko se želi provozati sa mnom?
To je depresija.
Usponi i padovi. Usponi, pa padovi.
Želim krila jedrilice u letu
Da sve dalje i dalje odletim
I jednu kolibu na rijeci
Da temeljito operem si perje
U Albaniji sam jednom prilikom bio na jahanju s Fiordaliso.
Ne znam tko je ta.
-Ne znaš za Fiordaliso? -Ne.
Onda se ubij. Ustrijeli se.
Nemoj biti takav.
Vodi li netko tvoju čajanu dok te nema?
Zatvorila sam.
Da uštedim struju.
Ionako je to rupa bez dna.
Što?
Čajana samo guta novac. Stvarno mi loše ide.
Žao mi je. Nisam znao.
Kad nikomu nisam rekla.
To znaš samo ti i moji dobavljači koje više ne uspijevam plaćati.
Zato se nikad ne javljaš?
Mislio sam da sam ti nešto kriv.
Da više ne podnosiš svog starijeg brata.
Ma, naravno da ne.
Uvijek ću uz sebe trebati nekoga kojemu gore ide.
Dođite ovamo, zvijeri. Da vidite ovu ljepotu.
Idem po bocu vode.
Ale?
Ale!
Što je?
Mogla bi pocrnjeti!
Da, nadam se.
Ne, sumnjam da će biti boljeg trenutka za sunčanje od ovoga.
Ne mogu ja potamnjeti!
Zašto se ti ne dođeš sunčati?
Jebeš to! Nikad ja neću pocrnjeti!
Nisam ni htio doći na ovaj prokleti otok!
Neću se ja sunčati!
Ja se nikad neću sunčati!
A neću ni ja!
Koga briga? Onda nemojte! Nitko vas ne tjera!
Paranoični luđaci.
Imam kremu sa zaštitnim faktorom 50.
Idemo se okupati.
Nunzio je fotografirao uz rub litice,
a Emilio je sugerirao tamnjenje, pa sam se približila dok je on slikao.
Rekla sam: „Sad ću ga“, bila sam mu blizu.
Emilio, po običaju, nije bio od pomoći, ali neka.
Rekla sam si: „Sad ću ga gurnuti“, tog…
Nisam mogla.
Uvijek si bila takva.
Kakva?
Nisi htjela nastupati s plesnom grupom niti se natjecati u plivanju.
„Ne, mama. Ne mogu ja to.“ Sjećaš se svojih scena?
Sjećaš se? „Uznemirim se i blokiram!“
Ovo nije baš isto.
Baš je isto.
Ti to moraš prevladati.
Govorim za tvoje dobro, na stranu ubojstvo.
Idem na WC.
Sad još i ti! Već je bila posramljena.
Što sam rekla?
Nije ga gurnula s litice. Svima se dogodi!
Dovoljno si sama spočitava, ne moraš pogoršavati.
Ne smijem ništa reći? Nema tri godine.
Nije u tome stvar.
Ona je ta koja postavlja visoka očekivanja od sebe.
Hipertenzija, blokiranje živčanog sustava, aconitum, čuda.
Ponaša se kao stručnjakinja,
a kad dođe do toga da je potreban mali poguranac, zablokira se.
To vi o meni?
-Ne, ljubavi. -Ne, dušo.
Uglavnom, po mom mišljenju,
s obzirom na situaciju…
Nismo mi za to.
Dosta!
Moraš vjerovati u nas kao obitelj.
A prvenstveno moraš vjerovati u sebe.
-Uvijek si negativan, Emilio. -Uvijek.
Pitam se zašto.
Zašto?
Uvijek s nama postupate kao da smo idioti i djeca.
A kad vam to odgovara, očekujete od nas zrelost.
-Lako je tako biti roditelj. -Dosta! Stalno se žalite.
Koga briga kako smo vas odgojili i kako vas doživljavamo?
Trideset vam je godina!
Da.
Ali ova me stvar strašno rastužuje.
Da ne možemo biti jedinstveni čak ni kad je u pitanju ubojstvo.
-Mama ima pravo. -Da.
Nastojmo svi skupa zadržati fokus na našem cilju.
Nije to tako teško.
Ne cijepamo atom.
Samo se moramo riješiti imbecila, beskorisne jedinke.
Da. Dajte.
Idi se fino prošetati s bratom.
Potražite tu ubojitu biljku.
Da.
Kako se ono zove? Anagoneda? Anconeda?
-Aconitum. -Aconitum.
Dajte, krenite.
Malo hrabrosti.
-Idemo. -Hrabrost.
Na koga su oni? Na nas nisu.
-Na tvog su oca, kukavicu. -Opet?
-Tvoja ga je majka dresirala. -Bavi se sobom!
Potencijalno smrtonosne biljke može se naći u svakom eko-sustavu.
Divno! Govoriš kao da je to nešto dobro.
Ništa. Moramo potražiti onamo.
Idi ti. Ja ću ostati tu.
Zašto?
Držat ću stražu.
Upozorit ću te ako netko priđe. Glasat ću se kao konj!
Bravo. Sigurno ćeš proći neopaženo budeš li njištao.
Budalo.
U kupaonici je gol muškarac.
Ha?
Goli muškarac u kupaonici!
Kakav goli muškarac u kupaonici?
'Jutro!
Tko ste vi?
Ne, tko si ti?
Ima li djece?
Nema.
O, dobro.
Ali ima odraslih.
Oprostite, istuširao sam se kod vas jer ja nemam kupaonicu.
Ja sam Bojan, Nunziov kum.
Stigao sam iz Čilea.
Ustani, idemo.
Jesi li našla?
Ne.
Majko mila, osjećam se čudno.
Opasno sam zadrijemao.
Što je?
Nešto ću ti reći. Nemoj poludjeti.
Već me plašiš.
Pronašla sam ga.
Jebote.
-Što ako sam ga taknuo? -Pa, mislim da jesi. Dotaknuo si ga.
Kako znaš? Nije te bilo.
Malko si tu pocrvenio.
-Umrijet ću! -Nećeš, nisi ga pojeo.
Ali idemo u bolnicu.
-A ako jesam? -Jesi li?
-Ne znam. -Zar ti paseš dok spavaš?
Neki mjesečare, ja možda pasem dok spavam. Upomoć!
-Emilio! -Pomoć!
Ne, čekaj! Emilio!
Umirem!
Emilio!
Umirem!
Još voća, Carlo. Više, više! Zbilja!
Naravno! A što radim?
Gdje ste vi?
Ne pitaj.
Našli ste biljku?
Jesmo, ali genijalac je spavao na njoj, pa smo morali u bolnicu.
Dali su mi kortizon, no i dalje je natečeno.
Aconitum sad ispada jer ako krenu istraživat,
zbrojit će dva i dva i gotovi smo.
Zašto ti mene uvijek sabotiraš?
Da, namjerno sam se otrovao.
Tišina!
Što se zbiva?
Nunzio je otišao u selo po prijatelje Luisa i Patricie
kako bi proslavili dolazak njegova kuma.
Kojeg kuma?
Zove se Bojan.
Srbin, organizator vjenčanja. Posvojeni Urugvajac.
Zar je slijep?
Privremeno.
Ozlijedio je oči prilikom organizacije prve pričesti u Valparaisu.
Anna.
Napokon smo sami.
A, da.
Gdje je mama?
Otišla je leći. Malo se umorila.
Kako neobično za 87-godišnjakinju.
Znam što želiš.
Što?
A hoćeš li imati hrabrosti?
Oprosti, o čemu govoriš?
Ostaviti ga.
Anna koju sam ja upoznao ne bi pristajala na takvo što.
Oprosti, mogu?
Čudno je to čuti od tebe koji si se zaljubio u prebogatu 87-godišnjakinju.
Istina.
Oduvijek volim bogatašice.
Ali ne zbog novca.
Bogatašice su veselije od siromašnih.
A ja volim veselje.
Ovo smo ja i ti.
Vodimo ljubav u školi, tijekom štrajka.
Ne, ti nikad nisi bio tako fleksibilan.
Shvaćaš ili ne?
Ali što se zbiva?
Ništa. U tomu i jest problem.
Ne optužujemo nikoga, no plan Aconitum je propao.
Prekosutra Luis i Patricia idu na festival u Ciutadellu.
To će biti pravi trenutak da odemo u Ceccano.
Stavit ćemo Nunziu tablete za spavanje u piće
i kad baka ode spavati…
Što ako ne ode?
-Baka nakon jela uvijek ide leći. -Možda sad ne ode.
Ne gnjavi! Baka će poći leći.
Ako ne ode, odalamit ću je i laku noć.
Ma, molim te! Dakle, baka ode u krevet.
Zaspalog Nunzia odnijet ćemo u garažu.
Na tom puteljku i u garaži nema sigurnosnih kamera.
Stavit ćemo ga u auto. spojiti crijevo na ispušnu cijev,
upalit ćemo motor…
Sve dok ne…
A što s Bojanom?
A Bojan, Bojan!
Smislit ćemo nešto kako da i on ode na festival!
-Ili i njemu tablete. Ubijmo i njega. -To je previše.
Problem po problem, molim vas.
Emilio, misli pozitivno.
Jedanput budi pozitivan, sine.
Dobro da je slijep.
Ako već riskiramo da bude svjedoka, dobro je da je slijep.
Ali u idućih 48 sati
moramo i dalje širiti glas pred svima da se Nunzio želi ubiti.
A kako?
Genijalnim potezom.
Lažirat ćemo pokušaj samoubojstva u bazenu.
U bazenu?
Tko se ubije u bazenu?
Onaj tko se želi ubiti. Nema veze gdje!
U bazenu je nemoguće.
I ne treba mu uspjeti!
Samo da izgleda kao da je pokušao.
Imam i plan koji uključuje sigurnosne kamere.
Zašto se trudim objasniti ljudima bez trunke mašte?
Meni je to idiotski.
Glasujmo onda.
Tko je protiv bazena?
Super. Mama i ja smo za.
Tvoj glas ne vrijedi ništa, a tvoj još manje.
Prihvaća se!
-Ne glasuje se tako. -Baš se tako glasuje!
Svi ste se složili da ja preuzmem svu krivnju i odem u zatvor
i zato ja odlučujem!
Uglavnom, to će biti sutra,
kad baka i ja odemo u selo odabrati cvijeće za vjenčanje.
A što će se to točno dogoditi?
Ujutro ću vam objasniti.
Baš lijepo da sam te upoznala, Bojane.
Šteta što živiš tako daleko!
Eh, da.
Eh, da si živio malo bliže…
TRI DANA DO VJENČANJA
DVA DANA DO VJENČANJA
Pomalo, pazi gdje staješ.
Oprezno!
Moram reći da mi je taj plan blesav.
Dolazi.
Tata, ovo stvarno nema smisla.
Samo se nemoj stidjeti. Izgledaj očajno. Uvjeri ga da si shrvana.
Ne znam mogu li ja to.
Nunzio, kamo ćeš?
Idem se okupati.
Znaš da tata može cijelu minutu praznih pluća?
Kakva prazna pluća?
Ma, ništa.
Ne, reci mu. Ne budi skroman.
Mogao sam u bazenu pod vodom držati dah do minutu i pol.
Čak i duže.
Imam ronilačku dozvolu.
Stekao sam je na Baliju 80-ih,
gdje sam se skrivao zbog lažnih putovnica.
Uobičajene talijanske pravne besmislice.
Da, naravno.
Kladim se da ne možeš zadržati dah na minutu i pol.
Ovako ćemo napraviti:
Kad ja skočim, vi uzmite auto, napravite krug oko otoka,
a kad se vratite, ja ću još biti pod vodom.
Čekaj malo.
Idi, idi.
Hajde, kreni!
O, Bože!
Tata! Što on to radi?
Što si izveo?
-Što sam izveo? -Lud si! Predosjećao sam to! Jesam!
-Tata! -Lud si što riskiraš život!
Ne smiješ riskirati život!
Ja sam lud? Vi ste svi ludi!
Nestao si, mislili smo da si se onesvijestio!
Ja? Svi ste ludi.
Vi ste čudna obitelj.
Ne zabavno čudna, već bolesno čudna!
Svi ste bolesni!
Kćeri moja, baš si loša glumica.
Previše je izvještačeno bilo. Previše vriske. Ne glumi se tako!
Ali ti si me tako uputio.
Bilo je izvještačeno.
Misliš da si ti bio bolji? Ha?
Luis, jesi li tu?
Zdravo, Carlo. Kako si?
-Dobro. -Što trebaš?
Malo je osjetljiva tema.
Samo da znaš da Nunzio proživljava zamršen period depresije.
Nunzio?
Ali on djeluje tako veselo.
Zapravo se prije godinu dana pokušao ubiti.
A prije nekoliko minuta se u bazenu…
Pokušao se utopiti.
U bazenu?
Kako bi se mogao utopiti u bazenu? Nemoguće je.
Nije nemoguće!
Nunzio je možda nepredvidljiv, luđak,
ali ima golemu mentalnu snagu.
Nemoj, naravno, s njime o tome.
Ja te samo obavještavam.
I zamolio bih te da ga držiš na oku,
pogotovo kad nismo u vili.
Ma, naravno.
Puno ti hvala, Luis. Jako mi je žao.
A trebale bi tu biti i snimke sigurnosnih kamera.
One su uhvatile pokušaj samoubojstva.
Možemo ih pogledati?
Da mi kažeš što ti misliš.
Kad vlasnika nema,
kamere su uključene, ali ne snimaju.
Zašto su onda ondje?
Da bi obeshrabrile lopove.
Jako mi je žao zbog Nunzia.
Želiš li da nazovem psihijatra kojeg poznajem?
Ne, on mrzi psihijatre. Vjeruje samo šamanima.
Uglavnom, ništa. Bok! Nosi se.
Anna?
Gdje si bila?
Nisam mogla spavati pa sam otišla u šetnju.
Uglavnom, ono na bazenu bila je kretenska ideja.
Alessandra ima pravo.
Sve nas želiš oko sebe, da bi nas onda omalovažavala.
Vidio sam te u bazenu s Nunziem.
Mene?
Što to govoriš? Sama sam hodala borikom.
Tko se onda ševio na kauču?
Carlo!
Valjda Giuliana. Njih su dvoje kao zečevi.
Zar stvarno misliš da bih išla s ubojicom moje majke?
Ne znam.
Možda imaš Elektrin kompleks. Možda si u jungovskoj fazai
Ne seri.
Uglavnom…
Nunzio, koji se još valja po sofama,
koji priređuje zabave, i prakticira jogu sreće…
Tko će povjerovati da bi se on htio ubiti?
Sve i da sam to izjavi.
Kad bi sam to rekao, vjerovalo bi se.
DVA DANA DO VJENČANJA
JEDAN DAN DO VJENČANJA
Idemo se slikati.
-Što izvodiš? -Obiteljska fotografija. Svi zajedno.
-Idemo. -Je li to nužno?
Skini naočale, zlato.
Sad se svi nasmiješimo.
Zapravo, recite „Grease”, uzdignutog prsta kao Travolta.
Idemo! I ti, Carlo.
Bez daljnjega!
Mi idemo vidjeti labirint.
-Mogu li te pitati nešto osobno? -Samo daj.
Kako je imati tako zgodnu kćer? Je li teško?
Kakvo je to pitanje?
Kakva si ti konzerva.
Nema veze.
Zaboravio sam da si inženjer.
S dušom konformističkog robota.
Oprosti, pogriješio sam.
Ma, steraj se.
Evo, tu je.
Što se zbiva?
Pripremaju se za večerašnji festival.
Anna? Idem gore.
Dobro. Dolazimo.
Giuliana je u dobrim rukama.
Nunzieve dvije bivše žene, nisu imale nikoga, sirotice.
Nikoga da ih zaštiti kao što ti štitiš majku.
O čemu govoriš?
O ljubavi, Anna.
Kakav ti se čini Nunzio? Djeluje zadovoljno?
Zašto?
Ne znam. Malo sam zabrinut.
Djeluje depresivno.
Ne bih htio da počini neku ludost.
Kakvu?
Ne želim da ga nađu…
U garaži, priključenog na ispušnu cijev.
Pridružimo se Giuliani.
Malo pomalo, polagano
Kao što se rano jutro pomalja iz noći,
Na vrhuncu moje tjeskobe,
Iz magle se pomalja tvoja pojava.
I tvoja distanca.
Bravo!
Nisam ništa razumio, ali je vrlo poetično.
Slušaj, Nunzio!
Trebam nekoga za razgovor.
Ne mogu o tome s djecom, a kamoli s Annom.
Nego sa mnom?
Nema nikog drugoga.
Delikatno je.
Mislim da bi mi baš ti mogao pomoći.
Eh, kad se svima sviđam.
Da, mogu misliti.
Samo ti se zakvače.
Vidio sam vani kafić. Želimo nešto popiti?
-Ti častiš? -Da, ja častim. Hajde, siđi.
Kako ide, dušo?
Dobro! Uskoro sam gotova.
Zaista si sretnica, Anna.
Rijetkost je da kći može prisustvovati majčinu vjenčanju.
Divno!
Što ti želiš, Bojane?
Ono što svi žele.
Ljubav?
Novac.
Koliko?
Jedan milijun.
Milijun?
Jesi li lud?
Za 87-godišnjakinju?
Nunzio mi je prijatelj.
Čuj, ona je vedra, duhovita.
A također je i davež.
Sve i kad razmotrim emotivnu vrijednost,
žao mi je, ne mogu ponuditi više od 300 000 eura.
Hajde.
400 000.
350.
Vidi, 400 000 i reći ću policiji
da se Nunzio već prije dvije godine pokušao ubiti u Montevideu.
Dobro?
Više ne volim Annu.
Htio bih joj napisati pismo u kojem nastojim objasniti.
Zapravo sam ga već napisao, ali užasno je ispalo.
Ti znaš pisati, govoriti. Sjajno prepričavaš.
Možda mi možeš pomoći da ga prepravim.
-Olovka i papir? -Imam.
-Evo! -Piši.
Ne mogu ja. Ti piši. A ja ću ga poslije prepisati.
Dobro, ali bez plakanja.
Shvaćam da si tužan, ali nastoj biti muško.
Htio bih da iz toga razabere da je ovo oproštaj.
Da ostavljam ovaj život koji je za mene izgubio smisao.
„Anna, moja stara ljubavi.”
To je savršen početak. ali nemoj napisati „Anna”.
Samo bih napisao: „Moja stara ljubavi.”
-Zašto? -Ime odvraća pozornost.
-Pismo je za Annu. -Naravno, ali ona to već zna.
-„Anna, moja stara ljubavi.” -Samo: „Moja stara ljubavi”!
Zar stajemo na toj sitnici?
-Dobro. -Idemo.
-„Moja stara ljubavi.” -„Moja stara ljubavi.”
„Znam da sam…”
Gad.
Sviđa mi se tvoja iskrenost.
-„Arogantni gad.” -„Arogantni gad.”
„Neiskrena osoba.”
-I tašt sam. -Tašt.
Čak i tašt? Zbilja si hrabar.
Da.
Dobro. „Tašt sam.”
„A iza te maske…”
Maske.
„…ničeg nema.”
„…nema.”
„Čisto sranje.”
Sranje?
Da.
-Ne moraš se ponižavati. -Ne, važno mi je.
-Želim biti jasan, izravan, mazohističan. -Dobro.
„I zato sam, na kraju, odlučio napustiti ovaj tvoj i moj svijet.”
Remek-djelo.
To ćemo ostaviti u autu, do njega.
Njegovo oproštajno pismo.
Moram ti reći nešto. Važno mi je da to znaš.
O, Bože. Dobro ili loše?
Dobro je.
Nešto kao: „Shvatila sam koliko moj muž vrijedi?”
Ne, nego: „Bojan zna da želimo ubiti Nunzia.”
Što? Šališ se?
Ne.
I što je u tome dobro?
Jer to neće biti prepreka.
Dogovorili smo se.
Dapače, on će potvrditi Nunzieve suicidalne sklonosti.
Previše se uvaljujemo u probleme!
Ljubavi, budi bez brige.
Normalno je da se jave problemi kad se planira ubojstvo.
Ljubavi, imaj vjere.
Ime ti se sastoji od dva čarobna sloga.
Nun…
…Zio.
Svi te vole.
Utjelovljuješ 54 ženske i 54 muške osobine.
Nisi sam.
Ti si stariji brat Boga.
Svi te vole.
Zdravo, Luis.
Zdravo.
Kad počinje festival?
Uskoro.
Vidjela sam da uvježbavaju konje.
-Je li ti se svidjelo? -Jako.
Patricia se ne osjeća dobro.
Ima jaku glavobolju.
Mislim da mi nećemo ići.
Luis?
-Luis? -Da?
Možemo se pobrinuti za Patriciju.
Ne treba, hvala.
Moja kći ima čajanu u kojoj prodaje biljne čajeve za migrene.
Gotovo da je liječnica.
Pet godina sam volontirala u skloništu za pse.
I psi imaju glavobolje. Mnogima smo pomogli.
Pobrinut ćemo se za Patriciu. Ovaj festival je samo jedanput na godinu.
Tri puta na godinu.
Ali ovo je otok, tu se nikad ništa ne zbiva.
Šteta je propustiti išta.
Ne znam baš.
Imao sam problem i s autom danas.
Sumnjam da bi me dovezao do Ciutadelle.
Takva je sudbina!
Može se sudbina promijeniti. Posudit ću ti ja auto.
Ha?
U tom slučaju, može, hvala.
Nema na čemu. Baš lijepo.
Fino.
Hej.
Što?
Ovo je blagi sedativ za tvoju majku, da je uspava.
-Da. -A ovo će onesvijestiti Nunzia.
Carlo, pazi da ih ne… Je li?
Anna?
Tko su sad ove?
Cure s kartanja!
Ljubavi?
Da?
Sviđa ti se ova haljina?
Kupila sam je prije mnogo godina dok sam bila na turneji u Cairu.
Super ti stoji. Kao Vanna Marchi si.
Baš si idiot.
Meni se sviđa Vanna Marchi.
I kao žena.
-Iznenađenje! -Iznenađenje!
Ne mogu vjerovati!
-Stigle su mi djeveruše! -Da.
-Niste li vi sutra trebale stići? -Htjele smo te iznenaditi.
-Kako divno! -Što se događa?
-Stigle su joj prijateljice. -Moje djeveruše.
Patnja, Zlo i Nesreća.
Možete večerati s nama. Da se pošteno ponapijemo.
Baš lijepo, može.
-Ma, vidi ti! Baš mi je drago. -Dobra večer!
-Neočekivano! -Dobra večer.
Odlična ideja.
Da.
Ostaju na večeri kod nas.
Da!
Ne bih baš rekla.
-Ma, hoću reći… Bojane, molim te. -Da?
Ne može se propustiti ovakva prilika.
Ovo je naš organizator vjenčanja.
Zbogom samačkom životu.
Djevojačka zabava, Bojane.
Pa naravno! Djevojačka!
Ne, ne, to se ne može propustiti.
Dakle, koji je plan?
Idemo na večernji piknik.
Pa ponoćno kupanje.
Tko može plivati, plivat će. Tko ne može, ne mora.
Može i jednostavnije: Odvedi ih na festival u Ciutadelli.
Važno je da pijemo!
A ondje je naš hotel.
Ponapijat ćemo se,
a u hotel ćemo se vraćati puzajući.
Dobro. Idemo na festival.
Eh, festival.
Da.
Čuvaj se.
Zatvorimo vrata.
Napij se i za mene, brate.
Naravno.
Moram sve dvostruko.
Eh, brate.
Ovuda. Sagni se. Ulazi.
Zdravo, ljepotice! Dobru zabavu! Bok, bok!
Bok.
Mi nećemo piti?
-Idem pripremiti Cuba Libre. -Znaš kako to ide?
Prvo limetu iscijediti preko leda.
Ma, znam, znam!
-Pomoći ću ti. -Ne.
Zna kako se priprema.
-Sigurni ste da zna? -Naravno. Napola je alkoholičar.
Upropastio je već mnoge Božiće.
Zbilja?
Sad kad smo obitelj, možemo prestati glumiti, zar ne?
Možemo slobodno šmrkati. Svi šmrčemo, zar ne?
Ja ne, hvala.
Niti ja.
E, pa ja da. A obitelj znači iskrenost.
Iskrenost i kokain. Tako nikad ne fulaš niti se razočaraš.
Naravno.
Evo me.
Ali mislim da sam ga ostavio u sobi.
Eto ga.
Cuba Libre!
Dakle…
Ovo je za Nunzia.
Hvala.
-Evo tebi, zlato. -Hvala, ljubavi.
-Izvoli. -Tata, hvala ti.
Emilio.
Za obitelj.
-Za obitelj! -Za obitelj!
Ovo bi bila dobra priča za kazališni komad.
Nesigurna kći, depresivni sin,
roditelji koji su skupa od srednje škole.
Baka koja si je našla udovca.
Višestrukog udovica, mlađeg od sebe.
Mogla bi to biti lijepa komedija.
Možda crna komedija.
Sve ovisi o kraju.
-Da. Imaš pravo. -Da.
Baš se morate vjenčati?
Zašto ne bismo?
Možda to nije dobro.
Možda nije dobro za vas oboje.
Emilio, prestani.
Oprostite, ja se odjednom osjećam strašno umorno.
Bi li tko bio tako ljubazan da mi ode u sobu po kokain?
Jer ja…
Zaboravio sam ga.
I to su mu bile posljednje riječi.
Svi vele da je benzin na otocima jako skupo.
Ali nije bilo skupo kad smo danas točili.
Koliko je bilo? 1,60 ili 1,70 za litru.
A još nismo ni jeli paellu.
Moramo je kušati!
Luis kaže je ona klasična s mesom.
A ima ih i s ribom, sa školjkama. Mi ćemo miješanu!
Naručimo si finu miješanu paellu i s mesom i s ribom. Nećemo pogriješiti!
Danas sam otplivao 100 krugova u bazenu. Sto!
Nije ovo olimpijski bazen, ali 100 krugova je puno.
-I sad mi se spava. Laku noć! -Emilio?
Oprosti, prije nego što odjeneš pidžamu, još moramo ubiti Nunzia, sjećaš se?
-Mogu li ja nešto reći? -Izvoli.
Šest milijuna.
Vrijedi li to više od Nunzieva života?
Očito vrijedi.
Ali i bakin život vrijedi više.
Očito ste nas ti i tata loše odgojili.
Drukčije ste nas odgojili.
I zato Emilio i ja…
Nikoga nećemo ubiti. Povlačimo se iz toga. Ne možemo mi to.
Pošteno.
Da.
Stvarno?
Da, ljubavi.
Idite spavati.
A vi?
Pa, mi…
Polako ćemo probuditi Nunzia i odvest ćemo ga u njegovu sobu.
Tako ćemo učiniti.
Da.
Dobro.
Oprostite što smo vas upleli.
Zbilja mi je žao.
Ali hvala što ste bili uz nas
iako je to bila ludost.
Sad je gotovo.
Dobro.
Onda laku noć.
-Laku noć! -Laku noć, dragi.
Laku noć.
Spreman?
-Podigni ga. -Ti ga moraš podići.
Ali ako ga zgrabim… Težak je. Uzet ću ga za noge.
Upali svjetlo.
Uguraj mu noge.
A što radim?
Ja idem po crijevo.
Pismo!
Što radite?
Ne.
Ma što…
-Anna? -Da?
Dođi načas.
Što je?
Ne mogu naći ispušnu cijev.
-Trebala bi biti ovdje. -Što?
Ne znam gdje je ispušna cijev.
Što?
Nema ispušne cijevi.
Kako je ne bi bilo? Ma…
Nema ispuha… Nema…
Nema ga!
To je električni auto.
Kako?!
Kako ćemo bez ispušne cijevi?
Ovo je električni auto. Možemo mu dati elektrošokove.
Ma, daj!
Dođi mi pomoći.
Dobro. I što sad?
Sad idemo spavati.
Što?
Tvoja majka nije senilna starica. Zna za njegovu povijest. Svjesna je toga.
Možda baš ovako želi uživati u svojim zadnjim godinama.
Što god da se dogodilo.
A, tako.
I to bi mi trebalo biti dovoljno?
Ne znam.
Dospio sam dovde zbog ljubavi. Unatoč svakoj logici.
Ali dalje ne idem.
Ne ideš u krevet?
Uskoro ću.
Anna!
Što je?
Poslali su ga u Ceccano.
Što je? Gdje je Nunzio?
Spavao je dolje u dnevnoj sobi.
Ne, bio je sa mnom. Gdje je?
Mama!
-Što je? Što je? -Što je bilo? Što?
Luis!
Luis, što si učinio? Ti si lud!
Upomoć!
Oprosti mi! Ne znam zašto sam to učinila!
Zovite hitnu! Upomoć!
Daj mi taj pištolj!
Luis!
Nije mi ništa značio!
To je bio samo trenutak ludosti! Tebe volim!
Zar nitko neće zvati usranu hitnu pomoć?
Tako lijepa medicinska sestra samo može raditi u bolnici uz more.
Prijatelju, ovog si se puta propisno uneredio.
I ti isto.
Ostao bi siroče da sam ja nastradao.
Kupio bih si Harleya i vilu u Crnoj Gori.
Što si rekao?
Ništa. Ništa.
Žao mi je, znaš.
Čega?
Da nije mrtav.
Što ćeš sad ti?
Za dva tjedna, čim Nunzio bude mogao hodati…
Vratit ćemo se u Rim.
Postavit ćemo „Staricu i more”.
A nakon predstave putujemo u Brazil.
Ali zašto, mama?
Ali prije toga…
Prebacit ću šest milijuna na tvoj račun.
Ma, mama, molim te!
Možda mrvicu manje.
Nešto ću si zadržati, za Brazil.
Iako nerado, prihvatila sam pravi razlog zašto je Nunzio sa mnom.
Ali želim uživati u životu dokle god mogu.
Pa ću se pretvarati da još imam novac,
I uživat ću u Brazilu s njim. Bit će moj rob.
Znaš, u mojim godinama,
kad zamislim da ću biti u Brazilu,
da ću voditi ljubav na pijesku…
To je nešto zbog čega se taj rizik isplati.
Možda i ne samo u tvojim godinama, mama.
Kakva je voda?
Fina.
Prekrasna!
Ne ideš se okupati?
Ma, jesi luda?
Evo mame.
Kako je?
Sve u svemu, u redu je sve.
Kako je baka?
Baka se neće udati.
Sva sreća!
Ali bilo bi lijepo da odemo na još jedan zajednički odmor.
Čak i ako ne moramo nikoga ubiti.
Eh, da.
I neće se udati?
Ne.
Sva sreća. Nismo ga mi ubili, ali barem smo je spasili.
Nunzio je sve sam učinio.
Nije da se nismo namučili i mi.
Zaslužili smo barem zahvalu. A možda i nešto više.
-Zar ne? -Da.
Nisi razgovarala s bakom o novcu?
-Idem se prošetati. -Idem i ja.
Što sam krivo rekla?
-Jeste li razgovarale? -U bolnici?
-Da. -Nisam o tome razgovarala.
Znači, ja sam tri tjedna na rubu živaca bez naknade?
-Rekla si joj za gumenjak? -Ne unovčujmo osjećaje!
Mislim da ste razgovarale, a ne želiš nam reći.
-Nemoj tako s mamom! -Ne obraćaj joj se tako!
-Nepristojna si. -Ništa baš?
Zašto sam svemu uvijek ja kriva?
-Dosta. Prestani cviliti. -Ne.
Da ja imam svoj stan, vas dvoje biste mogli…
-Prestani! -Nije istina.
Evo mame. I njezinog aviona.
Obrušava se.
Znao sam. Imao sam osjećaj.
Ma, molim te!
Vi to ne znate, ali majka je davila pse.
I ne samo pudlice.
Što ćemo s tim psom?
-Što se događa? -Ništa.
Malo je to delikatna stvar.
Što ono moram reći?
Luisa…
Luisa… Ma, joj!
Molim vas, ušutkajte je.
-Evo ga. -Evo ga!
Što ako ne nađemo arsen u Menorci? Oprosti.
A što ako ne nađemo…
-Ne, čekaj. -Stop!
-Ispočetka? -Giovanni mi je rekao…
Fino, fino, fino.
Tko je prdnuo?
Ne mogu!
Samo čekam prdac.
-Baš si budala. -Hajde!
Poslali su ga u Ceccano.
Dobro.
Ma, odi…
I rez!
Prijevod titlova: Maja Winkler