Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Anna!
He lähettivät hänet Ceccanoon.
RIKKAAKSI HINNALLA MILLÄ HYVÄNSÄ
Ollaanko valmiita? -Joo!
KAKSI KUUKAUTTA AIEMMIN
Nyt menopäälle! 3B-luokan biisi!
Alanin biisi!
Kuka olen?
Taidan tietää.
Tunnistitko minut käsistä vai äänestä?
Sekä että.
Kauankos siitä on?
Hirvittää edes sanoa.
Paras jättää sanomatta. Liian kauan.
Matkustin ympäri Etelä-Amerikkaa. Chilessä, Boliviassa, Venezuelassa.
Mitä sinä siellä teit?
Omanlaistani teatteria. Sellaista spontaania.
Provosoivaa poliittista kamaa. Olin vankilassakin.
Näytelmiesikö takia?
Huumekaupan.
Joissain maissa poliittisella teatterilla ei elä, ellei diilaa.
Mitäs äidillesi? Näytteleekö hän yhä?
Ei.
Häntä ei valita enää rooleihin.
Anna hänen numeronsa.
Järkkään yhtä juttua, minulla on hänelle rooli.
Oliko tuo vitsi? -Ei ollut.
Se olisi suuri palvelus.
Tosi sääli.
Menimme yhteen ihan liian nopeasti.
Liian nopeasti. Olimme…
Pieniä pistokkaita.
Niin no…
Sinä paneskelit kyllä enemmänkin kuin viiniköynnös.
Ja kostoksi sinä nait sitä äijää 3F:ltä. Sitä paskiaista.
Hän on mieheni.
Ei hän sitten ole niin paskiainen.
Kuule.
Lähden huomenna Asturiasiin.
Pidän workshopin eläinten matkimisesta.
Kuvitella.
Voinko soittaa, kun palaan?
Totta kai.
Voimme käydä kahvilla,
tai ehkä syödä heinää, jos palaat hevosena.
Itse asiassa halusin näyttää teatterini.
Se olisi hienoa. -Enkä vihjaile nyt tuhmia.
En ajatellut, että sinä…
Hyvää yötä.
-Öitä.
Kiitos.
Hiton urheiluautot.
Vittu.
KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
Anteeksi, olemme valmiit tilaamaan.
Emmekä ole, odotamme äitiä. Kiitos, mutta odotamme vielä.
Odotamme äitiä. -Tietysti.
Mitäköhän kerrottavaa hänellä on?
Taidan tietää.
No, mitä?
Saattaa liittyä hänen työhönsä, mutta huuleni ovat sinetöidyt.
Ehkä hän vihdoin kakii vähän mammonaa.
Sanopa muuta. -Älkää edes aloittako.
Hän peri sen. Rahat ovat hänen. Hän tekee niillä, mitä haluaa.
Ihan oikeasti. Carlo, kerro heille.
Kerro mitä?
Hän on 90. Viekö hän kuusi miljoonaa hautaan?
Pitäähän perhettä auttaa.
Minun pitää esimerkiksi remontoida teehuonettani hiukan…
Taasko? -Pari juttua vain, isä.
Ja kun etsiskelen töitä, olisi mahtava asua omassa asunnossa…
Etkö ole tyytyväinen meillä?
Olenhan minä, mutta vuoden jälkeen… -Hänen on aika painua helvettiin.
Sama idea, sanoin sen vain suoremmin.
Siinä hän on.
Tuliko hän?
Oli miten oli, isä on kanssamme samaa mieltä.
No en… -Niinkö? Miksi?
Veneluvan uusiminen oli niin vaikeaa, että minulle kelpaisi kumivene tai jolla.
Kertauksen vuoksi siis: teehuone, asunto ja kumivene.
Saisiko olla vielä muuta?
Äiti!
Ole hyvä. -Terve kaikki!
Hei. -Äiti.
Näytätpä kauniilta. -Ole hyvä.
Pitkästä aikaa.
Niinpä. Syy on minun.
Mummi, ennen kuin unohdan, minulla on sinulle pieni lahja.
Olinko ainoa, joka hankki mummille lahjan?
Sammalteetä.
Varo, ettei ala kasvaa sieniä suussa.
Kiitos, Ale.
No niin, mutta kutsuin teidät koolle tänään,
sillä minulla on hyvin tärkeä asia kerrottavana.
Olen tavannut jonkun, joka on tuonut minuun uutta eloa.
Ansaitset sen kaiken tämän ajan jälkeen.
Ajatella, että olin luopunut toivosta.
Niinpä.
Sen sijaan -
heti ensimmäisestä yöstä saakka, kun hän otti minut,
olen tuntenut kehossani värinän.
Olin kuin Magalhãesinsalmi.
Minut lävistivät ja aaltojani halkoivat -
taidokkaan tutkimusmatkailijan uljaat laivat.
Kuvottavaa.
Yhtenä yönä hän nosti minut ilmaan…
Pysäyttäkää hänet.
Siinä hän on!
Terve.
Hei, kaikki. Hei, Anna. -Hei.
Terve.
Rakkaani.
Carlo, eikö? -Kyllä.
Muistan sinut. -Samoin.
Nappaan tuolin.
Kuka hän on? -Munapää.
No, rakkaani? Onko kaikki hyvin?
Onko kiva nähdä perhettä ja lapsenlapsia? -On.
Anna, minun täytyy kiittää sinua.
Ilman sinua emme olisi tavanneet uudelleen -
eikä Giuliana olisi jatkanut näyttelemistä.
Totta.
Teemme sovitukseni Hemingwayn näytelmästä -
Vanhus ja meri, ja Giuliana näyttelee vanhusta.
Jopas jotakin.
Oletkos sinä sitten meri? -Ei, olen miekkakala.
Vai kala. Kiintoisaa.
Remontoimme myös teatteria, joka oli lahoamaisillaan.
Hän liioittelee. Se on vain hiukan rempallaan.
Kiitos Luojan ja Tea-tädiltä perittyjen rahojen,
meillä on nyt varaa.
Eniten kuitenkin kiitos sinun, rakas. Kiitos sinun.
Onko miekkakalalla ummetusta?
Tapa minut, kala. Vain sinä pystyt siihen.
Tapa minut, sisko.
Sama se, kuka tappaa kenet.
Tappakaa kumpikin itsenne.
Mitä nyt?
Pidetään tauko. Tämä asu vie minulta hengen.
Miten pärjäsin?
Olet upea, rakkaani. Upea. -Kiitos.
Pidä tauko. Me korjaamme valoja. -Joo.
Mennään. -Ilman muuta.
Tasso. Tasso! Onko tämä Kuuba?
Näyttääkö tämä Kuuban yöltä?
Tämä on sanomalehdestä Montevideosta.
Tässä puhutaan Nunzio Zampasta murhatutkinnan yhteydessä.
Nainen nimeltä Luisa Rodriguez oli 20 vuotta häntä vanhempi.
Sitten oli se chileläinen. "Luultavasti tuhopoltto." Näytä se.
Katso, äiti. Olen pahoillani, mutta katso.
Mistä te nämä saitte?
Me pyysimme jotakuta tutkimaan.
Ketä?
Ammattilaista.
Tämä vain vaikutti meistä hieman oudolta.
Mikä?
Sekö, että elinvoimainen, ihana mies voisi rakastua tällaiseen haahkaan?
Juuri niin.
Haluan sanoa tämän hienovaraisesti, äiti.
Nunzio tappoi nämä naiset!
Mitä sinä idiootti selität?
Ei sitä voi pehmitellä. Taustamusiikkiako haluat?
Et kai ole mustasukkainen?
En ole, äiti. Olen huolissani. Ymmärrätkö?
Nunzio nai kaksi vanhempaa rikasta naista, ja nyt he ovat kuolleita.
Sinulla on kuusi miljoonaa ja olet vanhempi.
Eikö se saa ajattelemaan?
Nunziolla on ollut raskas elämä.
Olen ollut pitkään yksin.
Nytkö yrität tuputtaa jotakin pikkumaista juorua -
ja tallata onneni päälle?
Vain, jos haluat elää vielä pari vuotta.
Mikä se on?
Vihkisormuksemme. -Herrajumala.
Menemme naimisiin Menorcalla kahden viikon päästä.
Mitä sinä puhut?
Sitten muutamme Jericoacoaraan,
kylään koillis-Brasilian hiekkarannoilla.
Onko tämä saippuaooppera?
Kauanko hän on ollut huoneessaan? -Kolme tuntia. Ei halua tavata ketään.
Käynkö puhumassa? -Älä, herranjestas.
Sinun masennuksellasi ajat hänet vielä itsemurhaan.
Tarvitsin vain yhden jutun laukustani. -Mikä olo, kultaseni?
Sellainen olo, että äiti murhataan kohta. Vituttaa.
En anna hänen tehdä sitä.
Mitä aiot?
En saa sotkea teitä tähän. Minun täytyy tehdä se itse.
Tehdä mikä?
Ei mikään. En tarvitse apua.
Lopeta nyt. -Mikä?
Kaikki tämä puhe.
Olen aviomiehesi, luojan tähden.
Tiedän, että pidät minua hyödyttömänä ja kyvyttömänä,
mutta haluan auttaa hädässä.
Hyvä.
Me murhaamme Nunzion.
Ei paha.
Mitä sinä selität, äiti? Vitsailet.
En.
En vitsaile.
Oletko hullu?
Pitäisikö istua ja odottaa puhelua Brasiliasta,
että äitini on tullut piraijojen syömäksi tai vaeltajahämähäkin puremaksi?
Soitetaan poliisille.
Mitä me heille sanomme? Rikosta ei ole tapahtunut.
Eikä Nunziota tuomittu hänen ex-vaimojensa kuolemista.
Mitä poliisi tekisi?
Äiti, tämä on hölynpölyä. Emme me voi niin tehdä.
Annammeko mummin vain kuolla?
Sitten se kusipää saa kaiken perintömme.
Kai tämä on vitsi? Isä, sano jotain. -Mitä voin sanoa?
Koko idea on hulluutta!
Katoat aina, kun perheesi tarvitsee sinua, niin kuin aina, kun piti tyhjentää pöytä.
Oletko seonnut? Emme täytä tiskikonetta. Puhumme miehen tappamisesta.
Miehen, joka tappaa äitini, ellemme tee jotain!
Isä, ole kiltti ja sano jotain.
Sano jotain! -Lakkaa härnäämästä! Anna minun ajatella.
Ei. Ei ole ajateltavaa.
Tämä on minun vastuullani. Teidän ei tarvitse sekaantua tähän.
Oli miten oli, menen nukkumaan. Haluan levätä.
Haluan ajatella huomenna selkeästi. On murha suunniteltavana.
Hyvää yötä, rakkaani.
Carlo?
Mitä nyt?
Autan sinua.
Ei sinun tarvitse.
Kun valitit, ettemme ikinä tee mitään jännittävää,
en pitänyt murhaa vaihtoehtona.
Mutta jos niin haluat,
niin en hylkää sinua.
No? Voimme alkaa laatia suunnitelmaa.
Ei, kulta. Emme saa kirjoittaa mitään muistiin.
Kaikki täytyy painaa muistiin.
No juu, selkis. Unohdan nykyään kaiken, mitä en kirjoita.
Ymmärrän, mutta en halua vankilaan,
koska he löytävät liitutaulun, jossa lukee "murhaa Nunzio torstaina".
Terve.
Mitä te täällä teette? -Liikettä. Mene.
Minä ja äitinne…
Olisi paras jos antaisitte tilaa, ettette kuulisi, mitä puhumme, ja…
Ei.
Mietin asiaa koko yön. Tämä on lain ulkopuolinen moraalinen asia.
En hitossa anna jonkun varastaa perintöäni ja selvitä hengissä!
Sen sanon nyt heti.
En tietenkään halua, että hän tappaa mummin,
mutta ehkä voisimme etsiä vaihtoehdon murhalle…
Rakkaani, ihanaa, että olette täällä.
Emme ole tehneet mitään perheen kesken sen Kreikan-loman jälkeen.
Ennen kuin aloitamme, haluaisin sanoa jotain rauhoittavaa.
Jos teemme tämän ja jäämme kiinni,
minä otan syyn niskoilleni.
Okei. -Okei.
Hyvä on.
Kuka haluaa kahvia? -Minä.
Eikö kukaan välitä paskaakaan?
Olkoon. Kahvia minullekin.
Toin kroissantteja.
Emilio, älä ole typerä. Tämä on perheaamupala.
Älä hermoile. -Istu alas, kulta.
No niin. Aloitetaan.
Niin.
Onko kenelläkään ideoita siitä, miten tekisimme tämän?
Sanonko minä? -Sano.
Kyllä, kulta.
Vau.
Noin.
Tämä on aconitum. Kasvi, jota kasvaa Baleaareilla.
Myös Menorcalla ja tietyissä metsissä Santo Tomásissa.
Tässä.
Anna tämä isälle.
Se sisältää akonitiinia, ainetta, joka aiheuttaa aistihermoston halvauksen.
Hieno juttu.
Kasvin kukkien syöminen aiheuttaa kurkun supistumisen -
ja tukehtumiskuoleman.
Se näyttää sydänkohtaukselta. -Sydänkohtaukselta.
Siitä ei jää jälkeä.
Heräsin aikaisin ja kävin läpi kaikki kasvikirjat.
Katsos tuota. Perit äidiltäsi siitepölyallergian ja tappajan vaiston.
Äidin tyttö. Eikö sisko olekin taitava?
Yhteenvetona siis vielä:
häät pidetään äidin vuokraamalla huvilalla.
Ennen vieraiden tuloa -
meillä on neljä päivää keskenämme Nunzion kanssa.
Neljä päivää ennen häitä.
Neljä päivää aikaa…
Aikaa…
Tehdä se.
Emme muuten ole koskaan käyneet Menorcalla.
Totta.
Kivoja kävelymaastoja kuulemma.
Eikö sinulla ole matkalaukkua?
Kaikki on täällä.
Kolmet bokserit, kolme paitaa ja Bergsonin Johdatus metafysiikkaan.
Toitko sähköpeiton ja uima-avut?
Totta kai.
Kiva viettää aikaa yhdessä, koska teet oloni nuoremmaksi.
Sellainen vaikutus minulla on.
Loma 90-vuotiasta lempivän miehen kanssa saa Annan vaikuttamaan teiniltä.
Naura sinä vain.
Mitä jos emme löydä aconitumia?
Löydämme me.
Toin vähän arsenikkia varmuudeksi.
Mitä helvettiä?
Älä edes aloita.
Mitä jos matkalaukkusi tarkastetaan?
Ei tarkasteta.
Entä jos? -Miksi tarkastettaisiin?
Tämä on lentokenttä! He tarkastavat! -Rauhoitu, saatana!
Se on laukussasi.
Todellako?
Kyllä. Omani oli täysi.
Vitsi, vitsi.
Rauhoitu.
Luuletko, että olisin niin hullu?
Pääkallon muotoisessa putelissa.
Tauno.
On ongelma.
Mitä?
Emilio sekoaa.
Hän ei haluakaan mennä Ceccanoon markkinoille.
Mitä?
Hän ei halua käyttää sanoja kuten "murha",
vaan käyttää salanimityksiä kuten "Ceccanon markkinat".
Mitkäs markkinat ne ovat?
En tiedä. Ei se ole tärkeää.
Jos emme tee jotain, hän saattaa paskoa koko homman.
Hienoa. Mitä nyt?
Puhun hänelle. Päästäkää läpi.
Mitäs nyt?
Ei mitään.
Eikö? Siskosi mukaan olet huolissasi Ceccanon markkinoista.
Isä, en halua mennä Ceccanoon.
En halua.
Jos sinne menee, se jää vainoamaan loppuelämäksi.
Älä nyt.
Ruoka on vain vähän rasvaista. Älä ole dramaattinen.
Sanoin, että maksan.
Ei kyse ole siitä, kuka maksaa.
Se on moraalinen ongelma. Miten…
Tiedän.
Ei kuitteja. Kaikki tapahtuu tiskin alta.
Joskus elämä heittää eteen yllättäviä asioita.
Pienempi paha koko perheelle on mennä Ceccanoon.
Voit aina päättää jäädä pois markkinoilta.
Kukaan ei pakota, poikakulta.
En ymmärrä, miten otatte kaikki niin rennosti.
Miksette lainkaan epäile?
No niin. Isi on tässä.
Leuka pystyyn.
Hän on häiriintynyt lapsi. Sairas. Hyvin sairas.
Mitä helvettiä hän sanoi?
Pitääkö äidin ajaa? Etkö sinä voisi?
Minulla ei ole ajokorttia.
Tai on se yksi Chiapasista, mutta se on voimassa vain Nicaraguassa.
Ajoit minut kotiin.
Sanoin, ettei minulla ole ajokorttia. Auto kyllä on.
Minulla on ajatus.
Mitä jos lavastaisimme Nunzion itsemurhan?
Voimmeko käyttää "itsemurhan" sijaan jotakin toista sanaa?
Kävisikö "rusketus", sillä menemme rannalle?
Tuo paska saa riittää.
Itsemurhan jälkeen kukaan ei etsi epäiltyä.
Täytyy vain vakuuttaa äidille, että Nunzio on hieman masentunut, ja…
He ovat näyttelijöitä. He ovat kaikki epävakaita.
Aivan.
Tiesin, että näin kävisi.
Mitä tarkoitat?
Emmekö sopineet aconitumista?
Totta kai, kulta. Mutta varasuunnitelma pitää aina olla.
Toki. Varsinkin, jos pääsuunnitelma on minun.
Juuri niin.
Miksette tunnu ikinä luottavan minuun?
Riittää jo. Älä ole lapsellinen.
Rakkaani, kukaan ei epäile murhaajankykyjäsi.
Älä viitsi.
Ihastuttavaa! Onpa kaunis paikka!
Minne olet tuonut meidät, rakas?
En säästä kustannuksissa rakkaitteni kohdalla.
Paikka on syrjäinen.
Niin on.
Patricia? -Kyllä.
Hän on kokki, ja huolehtii myös talosta.
Luishan on puutarhuri, eikö?
Ja vartija. -Hienoa.
Näytämme teille paikkoja.
Ulos, Emilio.
Pidätkö paikasta? -Täällä on kaunista.
Eikö ole upeaa?
Tuolla on uima-allas.
Tuolta pääsee yksityisrannalle.
Aivan. Miksi turvakameroita on niin paljon?
Mieheni on hiukan vainoharhainen.
Hän pyysi omistajia asentamaan ne.
Olin ennen tätä työpaikkaa siviilipoliisi.
Paikka vaikuttaa turvalliselta.
Turvalliseltako?
Paikka on todella turvallinen.
Saaren väki tietää, että olen täällä.
He tietävät, että jos tulee pulmia, ammun ensin ja kyselen nimet myöhemmin.
Jos nimi on väärä, hän ampuu uudestaan. -Nimenomaan.
Sanopa muuta.
Täällä on vartija.
Mitä me teemme? En tiedä.
Mitä me nyt teemme? Pitääkö Luiskin hoidella nyt?
Jätämmekö Patrician henkiin?
Emme tietenkään. Hänetkin täytyy tappaa.
Kuuletko?
Minkä? -Tuon.
En tiedä. Se tulee äitisi huoneesta.
Siirtelevätkö he huonekaluja?
Vaikuttavat olevan epävarmoja paikoista.
Mitä?
He siirtelevät niitä edestakaisin.
Tee jotain.
Tee mitä?
En tiedä, mutta heidän on lopetettava.
Täytyykö minun kuunnella eksäni ja äitini huonekalujen siirtelyä?
Ovatko he hulluja?
Eksäsikö? Mikä eksä? Siitä on 40 vuotta. Ei hän ole eksä.
Hän on oikea vanhainkoti. Aika vaikuttavaa kyllä.
Ole kiltti ja mene.
Teen tämän sinun takiasi.
Mitä haluat?
Minä…
Anna ei saa unta.
Miksi?
Metelin takia.
Harjalinnut ne metelöivät.
Harjalinnut myös.
Minunkin on aina vaikea nukkua uudessa sängyssä ensi kertaa.
Huomasin.
Tytärtäsi taitaa häiritä enemmän se,
että hän kuulee, kun te siirtelette huonekaluja.
Huonekalujen siirtely kuuluu seinän läpi.
Sänky!
Tiedätkö, mitä te teette nyt? -Kerro.
Nussikaa, jotta hän väsyy ja rentoutuu.
Giuliana, meidän iässämme täytyy ymmärtää, kun on mennyt liian pitkälle…
Oikea panoppi.
4 PÄIVÄÄ ENNEN HÄITÄ
3 PÄIVÄÄ ENNEN HÄITÄ
Huomenta.
Huomenta, Patricia.
Kiitos, Patricia. -Kiitos.
Tiedättekös,
tajusin eilen illalla jotain.
Tajusin olevani onnellinen.
Me huomasimme. -Se on kaunista.
Vihdoin onnellinen.
Toivon vain, ettei Nunzio kyllästy minuun.
Joskus hän vaikuttaa etäiseltä, ajatuksiinsa hautautuneelta.
Kuule äiti,
se johtuu siitä,
että Nunzio sai hoitoa masennukseen jo lukioikäisenä.
Totta.
Luulin, että hän oli päässyt siitä yli,
mutta hän on kertonut -
kokevansa eksistentiaalista tyhjyyttä,
musertavaa alakuloa ja apatiaa.
Nyt, kun sanot, niin Emiliokin on huomannut.
Masentuneet aistivat sen.
Emilion masennus on rationaalista.
Hän on yksinäinen kuin koira. Paska elämä.
Masentuuhan poikarukka siitä.
Nunzion masennus taas…
Sen alkuperää ei tiedä.
Se on mal de vivre, elämäntuska.
Eivät halua herätä aamulla, koska eivät kestä kohdata uutta päivää.
He eivät kylve, koska pelkäävät vettä.
Se on kaikkein vaarallisin masennuksen tyyppi.
Rakastan sinua!
Tämä saari on upea! Kuka haluaa lähteä ajelulle?
Masennusta.
Ylä- ja alamäkiä.
Kaipaan purjekoneen liitosiipiä
Haluan saavuttaa kaukaiset maat
Ja mökin virran varrella
Haluan sulkapeitteeni puhdistaa
Ratsastin kerran Albaniassa Fiordalison kanssa.
En tiedä, kuka hän on.
Etkö tunne Fiordalisoa? -En.
Tapa itsesi. Ammu itsesi.
Älä ole tuollainen.
Pyörittääkö joku teehuonettasi, kun olet poissa?
Se on kiinni.
Säästyy sähköä.
Se on muutenkin rahareikä.
Mikä?
Teehuone on rahareikä. Menee tosi huonosti.
Anteeksi. En tiennyt.
Koska en ole kertonut kellekään.
Vain tavarantoimittajat tietävät, ja nyt sinä.
Siksikö et ikinä soittele?
Luulin tehneeni jotain väärin.
Luulin, ettet kestä isoveljeäsi enää.
Älä höpsi.
Tarvitsen aina jonkun, jolla menee vielä huonommin.
Tulkaa tänne, elukat. Katsokaa tätä kauneutta.
Haen vesipullon.
Ale?
Ale!
Mitä?
Nyt voisi ruskettua.
Toivottavasti.
En usko, että ruskettumiseen tulee tämän parempaa tilaisuutta.
En taida saada rusketusta!
Tule itse tänne ruskettumaan!
Vitut! En ikinä rusketu. En edes halunnut koko saarelle!
Minähän en rusketu!
En ikinä rusketu!
Enkä minä!
Mitä väliä? Älkää sitten ottako aurinkoa. Ei kukaan pakota.
Vainoharhaiset sekopäät.
Minulla on viisikymppistä aurinkorasvaa.
Mennään uimaan.
Nunzio otti kuvia kallioilla ja Emilio käski ruskettua.
Menin lähemmäs, ja hän napsi siinä kuvia.
Päätin tehdä sen, ja olin tekemäisilläni sen.
Emilio ei tehnyt taaskaan mitään. Ei se mitään.
Päätin työntää hänet alas kalliolta.
En pystynyt.
Olet aina ollut tällainen.
Millainen?
Kävit tanssissa, muttet esiintynyt. Uintiseurassa, muttet kilpaillut.
"Ei, äiti. En pysty, äiti." Muistatko, millaisia kohtauksia sait?
Muistatko? "Ahdistaa. Minä jähmetyn."
Ei ole sama juttu.
On se sama juttu.
Sinun on päästävä yli tästä.
Murha sikseen, se olisi omaksi parhaaksesi.
Menen vessaan.
Anna hänen olla. Häntä nolottaa muutenkin. -Mitä minä sanoin?
Hän ei työntänyt miestä kalliolta. Sellaistahan sattuu.
Hänellä oli jo huono olo. Älä pahenna sitä.
Enkö saa sanoa mitään? Ei hän ole vauva.
Se on epäolennaista.
Hän asettaa itselleen korkeat odotukset.
Madaltunut verenpaine, halvaus, aconitum. Suksi kuuseen.
Hän teeskentelee asiantuntijaa, mutta jäätyy tosipaikan tullen.
Minustako puhe?
Ei, kultaseni. -Ei, rakas.
Oli miten oli. Minun mielestäni olosuhteet huomioon ottaen -
emme pysty siihen.
Riittää jo!
Sinun täytyy uskoa meihin perheenä.
Ja ennen kaikkea itseesi.
Olet aina negatiivinen, Emilio. -Aina.
Miksiköhän.
Mitä tarkoitat?
Olette aina kohdelleet meitä idioottilapsina.
Kun teille sopii, pitäisikin olla aikuismaisesti.
Hienoa vanhemmuutta. -Riittää jo! Valitat aina.
Mitä väliä, miten kasvatimme teidät tai mitä teistä ajattelemme?
Olette kolmekymppisiä. Aikuistukaa! -Niin.
Tämä tekee minut tosi surulliseksi.
Emme pysty pitämään yhtä edes murhan takia.
Äiti on oikeassa.
Yritetään pitää yhtä ja keskittyä tehtäväämme.
Ei se ole niin vaikeaa.
Ei tässä atomia olla halkaisemassa.
Pitää vain hankkiutua eroon yhdestä hyödyttömästä idiootista.
Niin. Siis haloo.
Mene kävelylle veljesi kanssa.
Voitte etsiä sitä tappajakasvia.
Juu.
Mikä sen nimi olikaan? Anagoneda? Anconeda?
Aconitum. -Aconitum.
Liikettä. Menkää.
Rohkeutta nyt.
Mentiin. -Rohkeutta.
Eivät he meihin kyllä tule.
Ehkä pelkuri-isääsi. -Älä.
Äitisi komenteli häntä aina. -Hoida omat asiasi.
Tappavia kasveja löytyy mistä vain.
Ihan kuin se olisi hyvä asia.
Ei mitään. Täytyy etsiä tuolta.
Mene sinä. Odotan tässä.
Miksi?
Pidän vahtia.
Varoitan, jos joku tulee. Päästän eläimen äänen. Vaikka hevosen!
Mahtavaa. Hirnuntasi varmasti estää, ettei meitä huomata.
Idiootti.
Kylppärissä on alaston mies.
Miten niin alaston mies?
Huomenta.
Kuka olet?
Ei, kuka te olette?
Onko täällä lapsia?
Ei.
Hienoa.
Täällä on kyllä aikuisia…
Anteeksi. Käytin kylpyhuonettanne. Minulla ei ole omaa.
Olen Bojan, Nunzion bestman. Tulin juuri Chilestä.
Ylös ja liikkeelle.
Löytyikö?
Ei.
Hitsi. Tuli tosi outo olo.
Päikkärit tyrmäsivät minut.
Mitä?
Pysy rauhallisena. Kerron yhden asian. -Säikytit minut nyt jo.
Taisi löytyä.
Helvetti.
Mitä jos koskin siihen? -Taisitpa koskea.
Mistä tiedät? Olit poissa.
Sinulla on pikkuisen ihottumaa.
Minä kuolen. -Et kuole. Et syönyt sitä.
Mennään silti sairaalaan.
Mitä jos söin? -Söitkö?
En tiedä. -Laidunnatko unissasi?
Jotkut kävelevät unissaan. Ehkä minä unissasyön. Apua!
Emilio! -Apua!
Odota! Emilio!
Minä kuolen!
Emilio!
Minä kuolen!
Lisää hedelmiä, Carlo. Lisää. Ei hätää.
Toki. Mitä piti tehdä?
Missä hitossa te olitte?
Älä kysy.
Löytyikö kasvi?
Löytyi, mutta neropatti nukkui sen päällä, joten piti mennä sairaalaan.
Sain kortisonia, mutta turvotus jatkuu.
Nyt emme voi käyttää aconitumia, sillä jos tapausta tutkitaan,
jäämme varmasti kiinni.
Miksi sabotoit minua aina, kun yritän tehdä jotain?
Myrkytin itseni tahallani. -Niin…
Hiljaa.
Mitä on tekeillä?
Nunzio lähti kaupunkiin hakemaan Luisin ja Patrician ystäviä -
ja juhliakseen bestmaninsa tuloa.
Minkä bestmanin?
Hänen nimensä on Bojan.
Uruguayhin adoptoitu serbi, hääsuunnittelija.
Onko hän sokea? -Väliaikaisesti.
Hän loukkasi silmänsä rippijuhlassa Valparaísossa.
Anna. Vihdoin olemme kahden.
Niin.
Missä äiti on?
Lepäämässä. Häntä väsytti hiukan.
Epätavallista 87-vuotiailla naisilla.
Tiedän, mitä aiot.
Mitä?
Kestääkö kanttisi?
Mistä sinä puhut?
Haluat jättää hänet.
Minun tuntemani Anna ei tyytyisi tuohon.
Anteeksi, saanko?
Outoa puhetta mieheltä, joka rakastui 87-vuotiaaseen,
jolla on kuusi miljoonaa.
Olet oikeassa.
Olen aina pitänyt rikkaista.
En rahan takia.
Rikkaat naiset ovat köyhiä iloisempia. Tykkään ilosta.
Tässä olemme me.
Rakastelemassa koulun protestin aikana.
Et ollut koskaan noin taipuisa.
Ymmärrätkö?
Mitä on tekeillä?
Ei mitään. Siinä se ongelma onkin.
En syytä ketään, mutta aconitum-suunnitelma epäonnistui.
Ylihuomenna Luis ja Patricia lähtevät Ciutadellaan festivaaleille.
Se on täydellinen hetki lähteä Ceccanoon.
Terästämme Nunzion juomaa unipillereillä, ja kun mummi menee nukkumaan…
Entä jos ei mene?
Aina hän menee syömisen jälkeen. -Ehkei tällä kertaa.
Älä marmata. Mummi menee nukkumaan. Jos ei mene, tyrmään ja kannan hänet.
Rauhoitu. Mummi menee nukkumaan.
Kun hän nukkuu, kannamme Nunzion autotalliin.
Sinne johtavalla tiellä ei ole turvakameroita.
Panemme hänet autoon, kiinnitämme letkun pakoputkeen,
käynnistämme moottorin…
Kunnes sitten…
Entä Bojan?
Ja Bojan…
Keksimme jotain, jotta hänkin lähtee festivaaleille.
Tai tapetaan hänetkin. Käykö? -Se on liikaa.
Yksi ongelma kerrallaan.
Emilio, olisit positiivinen.
Olisit kerrankin positiivinen.
Onneksi hän on sokea.
Jos on silminnäkijöitä, niin paras olla sokea, eikö?
Seuraavien 48 tunnin aikana -
levitämme edelleen ajatusta siitä, että Nunzio haluaa tappaa itsensä.
Miten?
Neronleimauksen avulla.
Lavastamme itsemurhayrityksen uima-altaassa.
Uima-altaassako?
Kuka nyt tappaa itsensä uima-altaassa?
Joku, joka haluaa kuolla. Mitä väliä, missä?
Ei se onnistu altaassa.
Ei ole tarkoituskaan onnistua. Pitää vain näyttää siltä, että hän yritti.
Minulla on loistava suunnitelma turvakameroiden suhteen…
Miksi selittäisin sen mielikuvituksettomille?
Kuulostaa idioottimaiselta. -Äänestetään sitten.
Kuka vastustaa uima-allasideaa?
Hienoa. Äiti ja minä olemme puolesta.
Sinun äänesi on arvoton, sinun vielä vähemmän.
Hyväksytään.
Ei äänestys noin toimi. -Toimiipas, juuri noin!
Koska sovimme, että otan syyn niskoilleni, jos homma menee pieleen,
minä päätän!
Se tapahtuu huomenna,
kun olen mummin kanssa kaupungissa kukkia valitsemassa.
Mitä siis tarkalleen tapahtuu?
Kerron huomenna. -Voi hyvänen aika.
Onneksi olen tutustunut sinuun.
Harmi, että asut niin kaukana.
Niinpä.
Jos asuisit hieman lähempänä…
3 PÄIVÄÄ ENNEN HÄITÄ
2 PÄIVÄÄ ENNEN HÄITÄ
No niin, varovasti. Varo porrasta.
Varovasti.
Suunnitelma kuulostaa vitsiltä.
Hän tulee.
Isä, tässä ei oikein ole järkeä.
Älkää himmailko. Olkaa suunniltanne. Olkaa kuin olisitte järkyttyneitä.
En tiedä, pystynkö.
Mitäs Nunzio?
Käyn uimassa.
Tiesitkö, että isä osaa tyhjentää keuhkot minuutiksi?
Mitä se meinaa?
Ei mitään.
Kerro hänelle. Älä ole vaatimaton.
Pystyin pidättämään hengitystä uima-altaassa puolitoista minuuttia.
Tai pidempäänkin. -Minulla on laitesukelluslisenssi.
Hankin sen Balilla 80-luvulla, kun piileskelin väärän passin takia.
Perusitalialaista lakihölynpölyä.
Niin tietysti.
Et pysty pidättämään hengitystä puoltatoista minuuttia.
Tehdään näin.
Kun olen vedessä, otatte auton, käytte ajelulla ympäri saarta,
ja kun palaatte, en ole liikkunut.
Odota hetki.
Menkää.
Mene!
Voi luoja!
Voi luoja, isä, mitä hän tekee? -Mitä sinä teit?
Mitä minä tein? -Olet hullu! Tiesin, että yrittäisit!
Isä! -Olet hullu, kun vaarannat henkesi!
Älä ikinä vaaranna henkeäsi!
Minäkö hullu? Te tässä hulluja olette!
Et tullut ylös. Luulimme, että menetit tajuntasi.
Minäkö? Olette kaikki sekaisin.
Olette kummallinen perhe.
Ette hupaisalla tavalla, vaan sairaalla! Olette kaikki sairaita!
Olet ihan paska näyttelijä, kulta.
Liioiteltua, liian korkeaäänistä, liikaa huutoa. Ihan kamalaa.
Niin käskit minun tehdä.
Oli se vähän liikaa.
Olitkos mielestäsi itse parempi?
Luis, oletko siellä?
Hei, Carlo. Mitä kuuluu?
Hyvää. -Mitä kaipaat?
Asia on arkaluontoinen.
Haluan kertoa, että Nunzio on kärsinyt vakavasta masennusjaksosta.
Nunzioko?
Hän vaikuttaa iloiselta.
Hän yritti viime vuonna itsemurhaa.
Hetki sitten uima-altaalla -
hän yritti hukuttautua.
Uima-altaassako?
Miten uima-altaaseen voisi hukuttautua? Se on mahdotonta.
Eikä ole!
Nunzio saattaa olla arvaamaton hullu, mutta hän on henkisesti hyvin vahva.
Ei tästä tarvitse hänelle mainita.
Halusin vain kertoa.
Halusin myös pyytää pitämään häntä silmällä,
varsinkin, kun olemme poissa.
Totta kai.
Kiitos paljon, Luis. Olen pahoillani.
Turvakamerat muuten varmasti tallensivat -
itsemurhayrityksen.
Voisimmeko katsoa sen? Haluaisin kuulla mielipiteesi.
Kun omistajat ovat poissa, kamerat ovat päällä, mutteivät nauhoita.
Mitäs helvetin järkeä siinä on?
Ne pitävät varkaat loitolla.
Olen pahoillani Nunziosta.
Jos haluat, voin soittaa tutulle psykiatrille…
Ei. Hän inhoaa psykiatreja. Luottaa vain šamaaneihin.
Ihan sama. Heippa. Haista paska.
Anna?
Missä olit?
En saanut unta, joten kävin kävelyllä.
Oli miten oli, Carlo, uima-allasidea oli todella typerä.
Alessandra on oikeassa.
Pidät meitä lähellä vain, jotta voit murskata meidät.
Näin sinut uima-altaassa Nunzion kanssa. -Minutko? Mitä sinä puhut? Kävelin yksin.
Kuka sitten nussi sohvalla?
Carlo!
Se oli varmasti Giuliana. He kaksi ovat kuin kaneja.
Luulitko, että pelehtisin äitini murhaajan kanssa?
En tiedä. Ehkä sinulla on Elektra-kompleksi.
Olet jungilaisessa vaiheessa. -Älä nyt puhu paskaa.
Oli miten oli,
Nunzio, joka kieriskelee sohvilla,
järjestää juhlia ja harjoittaa onnellisuusjoogaa…
Kuka uskoisi, että hän haluaa tappaa itsensä?
Vaikka hän itse sanoisi.
Kyllä he uskoisivat, jos hän itse sen sanoisi.
2 PÄIVÄÄ ENNEN HÄITÄ
1 PÄIVÄ ENNEN HÄITÄ
Otetaan kuva.
Mitä sinä teet? -Perhekuva, kaikki yhdessä.
No niin. -Ihanko tosi?
Ota aurinkolasit pois.
Sanokaa "muikku".
Itse asiassa sanokaa "Grease" ja pitäkää sormea kuin John Travolta.
No niin. Sinä myös, Carlo.
Ilman muuta.
Hienoa. Menemme labyrinttiin.
Saanko kysyä henkilökohtaisen asian? -Toki.
Onko vaikeaa, kun on niin kuuma tytär? -Mikäs kysymys tuo nyt on?
Ankea äijä.
Unohda.
Unohdin, että olet insinööri.
Jolla on robotin sielu.
Anteeksi. Minun syyni.
Painu helvettiin.
Siinä se on.
Mitä tapahtuu?
He valmistautuvat festivaaliin.
Anna? Menen sisään.
Toki. Tulemme ihan kohta.
Giuliana on hyvissä käsissä.
Nunzion kahdella ex-vaimolla ei ollut ketään.
Ei ketään suojelemassa niin kuin sinä suojelet äitiäsi.
Mistä oikein puhut?
Rakkaudesta, Anna.
Mitä ajattelet Nunziosta? Onko hän onnellinen?
Kuinka niin?
En tiedä. Olen hieman huolissani.
Hän vaikuttaa masentuneelta.
En haluaisi hänen tekevän mitään typerää.
Kuten mitä?
En haluaisi, että hänet löydettäisiin -
autotallista pakoputki suussa.
Mennään Giulianan luo.
Vähitellen ja hitaasti,
kun aamu sarastaa yöstä,
ahdistukseni huipulla,
läsnäolosi sumentuu -
niin kuin välimatkasikin.
Hienoa.
En tajunnut paskaakaan, mutta poeettista oli.
Kuule, Nunzio,
haluaisin todella puhua jollekulle,
mutta lapseni ovat hyödyttömiä, Annasta puhumattakaan.
Minulleko haluat puhua? -Ei ole ketään muuta.
Se on henkilökohtaista.
Luulen, että saattaisit olla oikea henkilö avukseni.
Kirottua, kun kaikki rakastavat. -Epäilemättä.
Sinuun takerrutaan kuin simpukat. -Tuolla on baari. Otetaanko paukut?
Tarjoatko? -Juu juu. Mennään.
Miten sujuu?
Hienosti. Melkein valmista.
Olet todella onnekas, Anna.
On harvinaista, että tytär pääsee osallistumaan äitinsä häihin.
Se on ihanaa.
Bojan, mitä sinä haluat?
Sitä, mitä kaikki.
Rakkautta.
Rahaa.
Paljonko?
Miljoona.
Miljoonako?
Oletko sekaisin?
87-vuotiaasta naisestako?
Nunzio on ystäväni.
Äiti on energinen ja älykäs, mutta myös ärsyttävä.
Niin paljon kuin hänestä välitänkin,
ei hän ole yli 300 000 euron arvoinen.
Älä viitsi.
400 000.
350.
Hyvä on, 400 000, ja kerron poliisille,
että Nunzio yritti tappaa itsensä jo Montevideossa kaksi vuotta sitten.
Onko selvä?
En rakasta Annaa enää.
Haluaisin kirjoittaa hänelle kirjeen ja selittää asian.
Itse asiassa kirjoitin sen jo, mutta se on hirveä.
Sinä osaat kirjoittaa ja puhua. Sanoitat asiat hyvin.
Ehkä voisit auttaa minua kirjoittamisessa.
Onko kynä ja paperia? -On.
Tässä. -Oletko valmis?
En pysty. Kirjoita sinä se. Kopioin sen myöhemmin.
Hyvä on, mutta älä sitten itke.
Olet surullinen, mutta yritä nyt miehistyä vähän.
Haluan sen kuulostavan viimeisiltä jäähyväisiltä.
Elämä on menettänyt merkityksensä, ja haluan lähteä pois.
"Anna, vanha rakkaani."
Täydellinen aloitus, mutta älä kirjoita "Anna".
Kirjoittaisin vain "vanha rakkaani".
Miksi? -Nimet vievät huomiota väärään suuntaan.
Kirje on Annalle. -Totta kai, mutta hän tietää sen jo.
"Anna, vanha rakkaani." -Kirjoita nyt vain "vanha rakkaani".
Täytyykö juuttua tähän paskaan?
Hyvä on. -No niin.
"Vanha rakkaani." -"Vanha rakkaani."
"Tiedän olevani…"
"Ääliö."
Arvostan rehellisyyttäsi.
"Röyhkeä ääliö." -"Röyhkeä ääliö."
"Valehtelija. Turhamainen."
Turhamainenko? Et tosiaan pidättele sanoja.
Hyvä on. "Turhamainen." -"…jonka naamion takana…"
Naamio…
"…ei ole mitään."
Ei mitään.
"Pelkkää paskaa."
Paskaako? -Niin.
Ei tarvitse nöyryyttää itseäsi. -Se on tärkeää.
Haluan olla selkeä ja suora. Masokistisuuteen asti.
"Siksi olen loppujen lopuksi päättänyt jättää tämän meidän maailmamme."
Mestariteos.
Pannaan se autoon ruumiin viereen.
Hänen hyvästinsä.
Minulla on sinulle tärkeää kerrottavaa.
Voi luoja. Hyvää vai huonoa?
Hyvää.
"Nyt tajuan, miten arvokas mieheni on" -tyyppistäkö?
Ei. Enemmänkin sellaista "Bojan tietää aikeistamme" -tyyppistä.
Mitä? Oletko tosissasi? -Olen.
Miten helvetissä se on hyvä juttu? -Koska se ei ole ongelma. Teimme diilin.
Hän tukee väittämiä Nunzion itsemurha-ajatuksista.
Eikö tämä ole riistäytymässä käsistä?
Älä huoli, kulta.
Murhaa suunnitellessa pieni sotkuisuus on tavallista.
Luota minuun, kulta.
Nimesi koostuu kahdesta taianomaisesta tavusta.
"Nun."
"Zio."
Kaikki rakastavat sinua.
Olet 54 feminiinisen ja 54 maskuliinisen piirteen ruumiillistuma.
Et ole yksin.
Olet Jumalan isoveli.
Kaikki rakastavat sinua.
Terve, Luis.
Hei.
Koska festivaali alkaa?
Pian.
Näin harjoitukset hevosten kanssa.
Piditkö siitä? -Kovasti.
Patricia ei ikävä kyllä voi hyvin.
Hänellä on paha migreeni.
Emme taidakaan lähteä.
Luis?
Luis. -Niin?
Me voimme huolehtia Patriciasta.
Kiitos, mutta ei hätää.
Tyttärelläni on teehuone, jossa myydään yrttiteetä migreeniin.
Hän on käytännössä lääkäri.
Olin itsekin koirakodissa vapaaehtoisena viisi vuotta.
Koirillakin on migreeniä, ja olemme hoitaneet niitä monesti.
Me huolehdimme Patriciasta. Festivaalihan on vain kerran vuodessa.
Kolmesti vuodessa.
Tämähän on saari. Mitään ei ikinä tapahdu. Onhan se nyt aika iso juttu.
Enpä tiedä.
Autonkin kanssa oli tänään ongelmia.
En taida päästä Ciutadellaan asti.
Se ei nyt ollut kohtalo.
On se kohtalo. Voit käyttää meidän autoamme.
No siinä tapauksessa. Hienoa, kiitos.
Ei kestä. Kiva juttu.
Hienoa.
Hei.
No?
Tässä on mieto rauhoittava lääke äitisi nukuttamiseen.
Aivan. -Tämä tyrmää Nunzion kanveesiin.
Carlo, varmista, ettet… Tiedäthän.
Anna.
Keitä nämä ihmiset ovat?
Korttipeliporukan tytöt.
Kultaseni? -Niin?
Pidätkö tästä mekosta?
Ostin sen kiertueelta Kairosta vuosia sitten.
Pidän. Näytät Vanna Marchilta.
Senkin idiootti.
Minä pidän Vanna Marchista.
Fyysisestikin.
Yllätys! -Yllätys!
Uskomatonta!
Morsiusneitoni tulivat! -Kyllä.
Eikö teidän pitänyt tulla huomenna? -Halusimme yllättää sinut.
Ihanaa! -Mikäs meininki täällä on?
Hänen ystävänsä tulivat. -Morsiusneitoni tulivat.
Kärsimys, Epäonni ja Alakulo.
Voitte syödä päivällistä kanssamme. Vedetään hirveät perseet.
Ilman muuta. -Katsokaa tätä.
Onpa kiva nähdä. -Hyvää iltaa.
Mikä yllätys. -Hyvää iltaa.
Loistoidea.
Kyllä.
He jäävät päivälliselle.
Aivan.
Enpä usko.
Bojan, anteeksi nyt… -Niin?
Et voi jättää tällaista tilaisuutta väliin.
Hääsuunnittelijamme.
Polttarit.
Polttarit, Bojan.
Aivan. Polttarit. Pitäähän polttarit nyt olla.
Mikäs on siis suunnitelma?
Menemme iltapiknikille.
Yöuinnille.
Voitte uida, jos haluatte, mutta ei ole pakko.
Parempi ajatus. Mitä jos veisit heidät Ciutadellaan festivaaleille?
Kunhan siellä on viinaa!
Hotellimme on siellä.
Vedämme kännit ja konttaamme takaisin huoneisiimme.
Hyvä on. Festivaaleille mennään.
Festivaaleille.
Aivan.
Olkaa varovaisia.
Suljetaanpa tämä ovi.
Ryyppää minunkin puolestani, mies.
Totta kai.
Tilaan tuplana.
Hyvä homma.
Tätä tietä. Pää alas. Sisään.
Hei hei, kaunokaiset. Pitäkää hauskaa.
Heippa.
Emmekö me juo?
Teen meille rommikolat. -Osaatko?
Limeä pitää ensin puristaa jäiden päälle.
Tiedän.
Autan sinua. -Ei.
Kyllä hän osaa.
Oletteko varmoja? -Totta kai. Hän on kova juomaan.
Hän on pilannut monta joulua. -Todellako?
Nyt, kun olemme perhettä, voimme lakata pitämästä yllä kulisseja.
Voimme snortata vapaasti. Kai kaikki ottavat?
Ei minulle, kiitos.
Ei minullekaan.
Minä otan. Perhe tarkoittaa rehellisyyttä.
Rehellisyys ja kokkeli. Toimii aina. Ei ikinä petä.
Toki.
No niin.
Taisin jättää sen huoneeseeni.
Tässä sitä ollaan.
Oi, rommikolaa!
No niin.
Tämä on Nunziolle.
Kiitos.
Tämä on sinulle, kulta. -Kiitos.
Tässä. -Kiitos, isä.
Emilio.
Perheelle.
-Perheelle.
Tässä on loistavan näytelmän ainekset.
Epävarma tytär, masentunut poika, lukiosta asti yhdessä olleet vanhemmat.
Isoäiti, joka nai lesken.
Moninkertaisen, nuoremman lesken.
Siitä saisi hyvän komedian.
Ehkä mustan komedian.
Sehän riippuu lopetuksesta.
Oikeassa olet. -Niin.
Täytyykö teidät vihkiä?
Miksei?
Ehkä se ei olekaan niin hyvä ajatus.
Ehkä se ei ole hyvä ajatus kummallekaan teistä.
Älä viitsi, Emilio.
Anteeksi, tunnen oloni yhtäkkiä todella väsyneeksi.
Voisiko joku ystävällisesti hakea kokaiinin makuuhuoneestani, koska…
Unohdin sen.
Ja ne olivat hänen viimeiset sanansa.
Kaikki sanovat, että bensa on saarella tosi kallista.
Tankkasimme tänään ihan edullisesti.
Mitä se oli, 1,60 tai 1,70 per litra.
Emme ole syöneet vielä paellaa, vaikka olemme täällä näin.
Ihan järjetöntä.
Perinteisessä Valencian paellassa on lihaa.
Sitten on kalaversio. Sekoitetaan niitä.
Syödään herkullista sekapaellaa. Täydellinen sekoitus lihaa ja kalaa…
Uin tänään sata kierrosta altaassa.
Sata kierrosta.
Ei se olympia-allas ole, mutta sata on silti paljon.
Alkoi väsyttää. Hyvää yötä. -Emilio?
Ennen kuin puet pyjamat, meidän täytyy tappaa Nunzio.
Saanko sanoa jotain? -Sano ihmeessä.
Onko Nunzion henki alle kuuden miljoonan arvoinen?
Tietysti on.
Isoäidinkin henki on arvokkaampi.
Sinä ja isä ette selvästikään kasvattaneet meitä hyvin.
Kasvatitte meidät eri lailla.
Emilio ja minä emme tapa ketään.
Me peräännymme. Emme pysty siihen.
Vaikuttaa reilulta. Hyvä on.
Todellako?
Kyllä, kulta.
Menkää nukkumaan.
Entä te?
No, me…
Me herättelemme Nunzion ja viemme hänet huoneeseensa.
Niin me teemme.
Niin.
Hyvä on.
Anteeksi, että sotkimme teidät tähän. Anteeksi kauheasti.
Kiitos, kun olitte mukana, vaikka koko juttu on ollut ihan järjetön.
Tajuan sen, ja se on nyt ohi.
Hyvä on.
Hyvää yötä.
-Hyvää yötä.
Hyvää yötä.
Oletko valmis?
Nosta hänet. Sinun täytyy nostaa.
Tajuan kyllä, mutta jos… Hän on painava. Otan jalat.
Sytytä valo.
Jalat sisään.
Minä yritän.
Minä haen letkun.
Kirje.
Mitä helvettiä?
Ei.
Mitä…?
Anna. -Niin?
Tule käymään tässä.
Mitä?
En löydä pakoputkea.
Sen pitäisi olla tässä. -Mitä?
En löydä pakoputkea. Sen pitäisi olla tässä.
Mitä?
Ei ole pakoputkea.
Mitä tarkoitat? Se on mahdotonta.
Ei ole pako…
Sitä ei ole.
Tämä on sähköauto.
Mitä?
Miten me teemme tämän ilman pakoputkea?
Se on sähköauto. Ehkä voimme antaa hänelle sähköiskun.
Älä puhu potaskaa.
Auta minua.
No niin. Mitäs nyt?
Nyt menemme nukkumaan.
Mitä?
Äitisi ei ole seniili. Kerroimme hänelle Nunziosta.
Hän tietää.
Ehkä hän haluaa viettää jäljellä olevan aikansa näin.
Kävi mitä kävi.
Vai niin.
Ja senkö pitäisi riittää minulle?
En tiedä.
Tulin tähän asti rakkaudesta. Hylkäsin kaiken logiikan.
Tähän minä pysähdyn.
Tule petiin.
Kohta.
Anna!
Mikä se oli?
He lähettivät hänet Ceccanoon.
Mitä on tekeillä? Missä Nunzio on? -Hän nukkui olohuoneessa.
Hän oli täällä kanssani. Missä hän on? -Äiti!
Mitä nyt? Hyvänen aika. -Mitä on tekeillä? Mitä tapahtui?
Luis!
Luis, mitä sinä teit? Olet hullu!
Apua!
Olen pahoillani. En tiedä, miksi tein sen.
Soittakaa ambulanssi. Apua!
Anna ase minulle!
Luis!
Se oli vain hetken hullutus!
Soittaisiko joku ambulanssin, helvetti?
Noin kaunis hoitaja voi työskennellä vain sairaalassa meren äärellä.
Tällä kertaa jouduitkin kunnon sotkuun, ystäväni.
Niin sinäkin.
Mitä olisit tehnyt, jos olisin jättänyt sinut orvoksi?
Olisin ostanut harrikan ja huvilan Montenegrosta.
Mitä sanoit?
En mitään.
Olen pahoillani.
Mistä?
Ettei hän kuollut.
Mitä aiot tehdä nyt?
Kahden viikon päästä, kun Nunzio pystyy kävelemään,
palaamme Roomaan.
Valmistamme näytelmän Vanhus ja meri.
Esitysten jälkeen lähdemme Brasiliaan.
Miksi, äiti?
Mutta ensin siirrän ne kuusi miljoonaa tilillesi.
Äiti, älä viitsi.
Ehkä vähän vajaat. Tarvitsen rahaa Brasiliassa.
Olen hyväksynyt, miksi Nunzio on kanssani.
Haluan nauttia elämästäni niin kauan kuin pystyn.
Teeskentelen, että rahat ovat minulla,
ja nautin Brasiliasta tekemällä hänestä henkilökohtaisen orjani.
Minun iässäni -
asuminen Brasiliassa,
rakasteleminen rantahiekassa…
Se on riskin arvoista.
Ei ehkä pelkästään sinun iässäsi, äiti.
Onkos vesi lämmintä? -On.
Tosi lämmintä.
Etkö tule uimaan?
Oletko hullu?
Siinä äiti tulee.
Mitenkäs menee?
Olosuhteet huomioon ottaen hyvin. -Entä mummi?
Mummi ei mene naimisiin.
Luojan kiitos.
Olisi kiva mennä taas lomalle yhdessä.
Vaikkei tarvitsisikaan tappaa ketään.
Aivan.
Eikö hän siis mene naimisiin?
Ei.
Luojan kiitos. Emme tappaneet äijää, mutta pelastimme hänet.
Nunzio teki sen itse.
Jouduimme mekin kestämään paljon.
Ansaitsemme ainakin kiitoksen. Ehkä enemmänkin.
Emmekös? -Niinpä.
Puhuitko mummille rahoista?
Menen kävelylle. -Tulen mukaan.
Mitä minä sanoin?
Puhuitko hänelle? -Sairaalassako?
Niin. -En puhunut.
Olenko hermoillut kolme viikkoa ilmaiseksi?
Kerroitko kumiveneestäni? -Älä hinnoittele suhteita.
Et vain halua kertoa meille!
Älä puhu äidillesi noin. -Älä puhu hänelle noin!
Töykeää. -Lauttaa edes?
Miksi kaikki on minun syytäni?
Riittää jo. Älä inise. -Ei.
Jos olisi oma kämppä, voisitte nauttia…
Anna olla! -Ei pidä paikkaansa.
Siinä äiti tulee. Ja lentokoneensa myös.
Se syöksyy.
Tiesin sen. Oli sellainen kutina.
Älä nyt viitsi!
Et tiennyt tätä, mutta äiti kuristi koiria.
Enkä puhu nyt puudeleista.
Mikä tuolla koiralla on?
Mitä on tekeillä? -Ei mitään…
Asia on arkaluontoinen.
Mikä se vuorosana oli?
Luisa…
Luisa… Saatana!
Pyydä häntä lopettamaan.
Siinä hän on. -Siinä hän on!
Mitä jos emme löydä arsenikkia Menorcalta? Anteeksi.
Mitä jos emme löydä…
Odota. -Lopeta.
Uudestaanko? -Giovanni kertoi.
Tosi kiva.
Kuka pieraisi?
En kestä.
Odotan vain pierua.
Olet idiootti. -No niin.
He lähettivät hänet Ceccanoon.
No niin.
No niin. Helvetti.
Ja poikki.
Tekstitys: Otto Nuoranne