Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אנה!‬
‫הם שלחו אותו לצ'קאנו.‬
‫- הירושה של סבתא -‬
‫אנחנו מוכנים?‬
‫כן!‬
‫אני רוצה שתתלהבו!‬
‫- חודשיים לפני כן -‬
‫השיר של כיתה 3-בי!‬
‫השיר של אלן!‬
‫מי אני?‬
‫נראה לי שאני יודעת.‬
‫זיהית אותי לפי הידיים, או לפי הקול?‬
‫שניהם.‬
‫כמה זמן חלף?‬
‫אני מפחד אפילו לומר.‬
‫עדיף לא לומר. יותר מדי זמן.‬
‫הייתי בכל דרום אמריקה.‬
‫הרבה בצ'ילה, הרבה בבוליביה,‬
‫הרבה בוונצואלה…‬
‫מה עשית שם?‬
‫תיאטרון מהסוג שלי. ספונטני.‬
‫תוכן פוליטי לוהט. אפילו נכנסתי לכלא.‬
‫בגלל המחזות הפוליטיים שלך?‬
‫בגלל סחר בסמים.‬
‫יש מדינות שבהן אי אפשר לממן‬ ‫תיאטרון פוליטי בלי סחר בסמים.‬
‫מה שלום אימא שלך? היא עדיין מופיעה?‬
‫לא.‬
‫אף אחד כבר לא מלהק אותה.‬
‫תני לי את המספר שלה.‬
‫אני מארגן משהו ויש לי תפקיד בשבילה.‬
‫אתה רציני?‬ ‫-אני לא צוחק איתך.‬
‫אתה תעשה לה טובה ענקית.‬
‫חבל, את יודעת.‬
‫את ואני הפכנו לזוג הרבה יותר מדי מוקדם.‬
‫מוקדם מדי. אנחנו היינו…‬
‫רק שתילים קטנים.‬ ‫-תראה…‬
‫עם איך שהתעסקת מהצד,‬
‫היית צמח מטפס, לא שתיל.‬
‫וכדי לנקום בי, את שכבת עם הגבר מדירה 3-אף.‬
‫הטמבל ההוא.‬
‫הוא בעלי.‬
‫אז לא כזה טמבל.‬
‫תקשיבי.‬
‫אני נוסע לאסטוריאס מחר.‬
‫יש לי שם סדנה על חיקוי חיות.‬
‫מה אתה סח.‬
‫אני יכול להתקשר אלייך כשאחזור?‬
‫כן, בטח.‬
‫נוכל לצאת לשתות קפה,‬
‫או אולי לאכול חציר, אם תחזור בתור סוס.‬
‫למעשה, רציתי להראות לך את התיאטרון שלי.‬
‫אני אשמח.‬ ‫-וזאת לא רמיזה מינית.‬
‫לא חשבתי שזאת רמיזה…‬
‫לילה טוב.‬
‫-לילה.‬
‫תודה.‬
‫מכוניות הספורט הארורות האלו.‬
‫פאק.‬
‫- חודש לאחר מכן -‬
‫סליחה? אנחנו מוכנים להזמין.‬
‫לא, אנחנו מחכים לאימא.‬ ‫תודה, אבל אנחנו עדיין מחכים.‬
‫אנחנו מחכים לאימא.‬ ‫-נכון.‬
‫מעניין מה יש לה לספר לנו.‬
‫נראה לי שאני יודעת.‬ ‫-כן? מה?‬
‫אולי זה קשור לעבודה שלה, אבל שפתיי חתומות.‬
‫אולי היא מוכנה לתת לנו קצת כסף סוף סוף.‬
‫נקווה מאוד.‬ ‫-בבקשה, אל תתחילו.‬
‫היא ירשה את הכסף הזה. הוא שלה.‬ ‫היא תעשה בו כל מה שהיא רוצה.‬
‫בבקשה מכם. קרלו, תגיד להם.‬
‫להגיד להם מה?‬
‫אבל היא בת 90. היא תיקח שישה מיליון לקבר?‬
‫הדבר הכי חשוב הוא לעזור למשפחה.‬
‫למשל, אני צריכה לשפץ קצת את חנות התה שלי…‬
‫שוב?‬ ‫-רק כמה דברים קטנים, אבא.‬
‫בינתיים, בזמן שאני מחפש עבודה,‬
‫יהיה נהדר אם תהיה לי דירה משלי…‬
‫לא טוב לך לגור איתנו?‬ ‫-בטח.‬
‫אבל אני גר איתכם כבר שנה…‬ ‫-באמת הגיע הזמן להעיף אותו.‬
‫הכוונה שלנו זהה. אני פשוט הייתי ישיר יותר.‬
‫הנה היא.‬
‫היא כאן?‬
‫בכל אופן, אבא מסכים איתנו‬ ‫בקשר לכסף של סבתא.‬
‫לא…‬ ‫-באמת? למה?‬
‫אחרי שטרחתי כל כך לחדש את תעודת המשיט שלי,‬
‫הייתי רוצה סירה, או יאכטה קטנה.‬
‫טוב, אז לסיכום,‬ ‫היו לנו חנות תה, דירה וסירה.‬
‫אתם רוצים להזמין משהו נוסף?‬
‫אימא!‬
‫בבקשה, שבי.‬ ‫-שלום לכולכם!‬
‫שלום.‬ ‫-אימא.‬
‫את כל כך יפה.‬ ‫-הנה.‬
‫עבר המון זמן.‬
‫אני יודעת. אני אשמה בזה.‬
‫סבתא, לפני שאשכח, יש לי מתנה קטנה בשבילך.‬
‫אני היחידה שהביאה לסבתא מתנה?‬
‫זה תה מאזוב יער.‬
‫תיזהרי, או שיצמחו לך פטריות בתוך הפה.‬
‫תודה, אלה.‬
‫בכל אופן, ביקשתי מכולכם לבוא לכאן היום‬
‫כי יש לי משהו חשוב מאוד לומר לכם.‬
‫הכרתי מישהו שהפך אותי לצעירה שוב.‬
‫זה מגיע לך, אחרי כל השנים.‬
‫ואני כבר התייאשתי.‬
‫אני יודעת.‬
‫אבל במקום זאת,‬
‫כבר מהלילה הראשון שלו איתי,‬
‫הגוף שלי החל לרטוט.‬
‫הפכתי להיות כמו מצר מגלן:‬
‫כלי השיט הענק של מגלה ארצות מוכשר‬
‫חלף דרכי וחדר אליי.‬
‫דוחה.‬
‫לפני כמה לילות הוא הרים אותי…‬
‫בבקשה, תעשו שהיא תפסיק.‬
‫הנה הוא!‬
‫שלום.‬
‫שלום לכולכם. שלום, אנה.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום.‬
‫אהובה שלי.‬
‫קרלו, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אני זוכר אותך.‬ ‫-ואני אותך.‬
‫אני הולך להביא כיסא.‬
‫מי זה?‬ ‫-סתם איזה שמוק אחד.‬
‫נו, אהובה שלי? הכול בסדר?‬
‫את שמחה להיות‬ ‫עם המשפחה שלך? עם הנכדים שלך?‬
‫אנה, אני חייב להודות לך.‬
‫אם לא היית נותנת לי‬ ‫את מספר הטלפון של ג'וליאנה,‬
‫לא היינו מחדשים את הקשר בינינו‬ ‫והיא לא הייתה חוזרת לעבוד כשחקנית.‬
‫נכון.‬
‫אנחנו עובדים על "הזקנה והים",‬
‫גרסה שלי להמינגוויי,‬ ‫עם ג'וליאנה בתפקיד הזקנה.‬
‫אה, הזקנה. ברור.‬
‫ומה אתה תהיה? הים?‬ ‫-לא. אני אהיה הדג.‬
‫הדג? מעניין.‬
‫אנחנו גם מחדשים את התיאטרון שלו,‬
‫כי הוא כבר כמעט קרס.‬ ‫-לא, היא מגזימה. הוא רק רעוע קצת.‬
‫ככלות הכול, תודות לאל‬ ‫ולירושה שלי מדודה טיאה,‬
‫יש לנו את הכסף לזה.‬
‫אבל בעיקר תודות לך, אהובתי.‬
‫תודות לך.‬
‫הדג סובל מעצירות?‬
‫הרוג אותי, דג. רק אתה יכול לעשות זאת.‬
‫הרגי אותי, אחותי!‬
‫לא חשוב מי מאיתנו יהרוג את האחר!‬
‫אולי שניכם תהרגו את עצמכם כבר?‬
‫מה קרה?‬
‫בואי נעשה הפסקה. אני מת בתלבושת הזאת.‬
‫איך הייתי?‬
‫את מדהימה, אהובה שלי.‬
‫מדהימה.‬ ‫-תודה.‬
‫צאי להפסקה בזמן שנסדר את האורות.‬ ‫-כן.‬
‫בוא נזוז.‬ ‫-לגמרי.‬
‫טאסו?‬
‫זאת קובה?‬
‫זה נראה לך כמו לילה בקובה?‬
‫זה מעיתון במונטווידאו.‬
‫תראי, כתוב כאן‬ ‫על נונציו זאמפה בקשר לחקירת רצח.‬
‫האישה, לואיזה רודריגז,‬ ‫הייתה מבוגרת ממנו ב-20 שנה.‬
‫והייתה גם הצ'יליאנית.‬ ‫"חשד להצתה". תראי לה את הכתבה ההיא.‬
‫כן. תראי, אימא. אני מצטערת, אבל תסתכלי.‬
‫איפה השגתם אותן?‬
‫ביקשנו ממישהו לחקור בעניין, אימא.‬ ‫-מי?‬
‫ממישהו שעובד בזה.‬
‫זה פשוט נראה לנו מוזר.‬
‫מה נראה לכם מוזר?‬
‫זה שאדם נפלא ומלא חיים‬
‫יכול להתאהב בזקנה בלה כמוני?‬
‫בדיוק.‬
‫אני מנסה למצוא דרך עדינה לומר את זה, אימא.‬
‫נונציו הרג את הנשים האלו!‬
‫מה אתה מקשקש, אידיוט?‬
‫אי אפשר לומר את זה בעדינות.‬ ‫הוא הרג אותן. את רוצה שאני אשיר לך את זה?‬
‫אולי את פשוט מקנאת?‬
‫אימא, אני לא מקנאת. אני מודאגת. את מבינה?‬
‫נונציו התחתן עם שתי נשים,‬ ‫שתיהן מבוגרות ממנו ושתיהן עשירות,‬
‫ועכשיו שתיהן מתות.‬
‫את עשירה, יש לך שישה מיליון בבנק,‬ ‫ואת מבוגרת ממנו. זה לא גורם לך להסס?‬
‫לנונציו היו חיים קשים.‬
‫ואני הייתי לבד הרבה זמן.‬
‫עכשיו את מצפה ממני‬ ‫להקשיב לרכילות הקטנונית שלך‬
‫ולהשליך את האושר שלי לפח?‬
‫רק אם את רוצה לחיות עוד כמה שנים.‬
‫מה זה?‬
‫טבעות הנישואין שלנו.‬ ‫-אלוהים.‬
‫אנחנו מתחתנים במנורקה, בעוד שבועיים.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫ולאחר שנתחתן, נעבור לג'ריקואקוארה,‬
‫כפר בחולות של צפון ברזיל.‬
‫מה זה, אופרת סבון?‬
‫כמה זמן היא כבר נמצאת בחדר שלה?‬
‫שלוש שעות. היא לא רוצה לדבר עם איש.‬
‫אולי כדאי שאני אלך לדבר איתה?‬ ‫-לא, אלוהים.‬
‫עם הדיכאון שלך, אתה עוד תגרום לה להתאבד.‬
‫סליחה, אני רק לוקחת משהו מהתיק שלי.‬
‫איך את מרגישה, מתוקה?‬
‫כמו מישהי שאימא שלה‬ ‫עומדת להירצח. אני עצבנית.‬
‫אבל אני לא אתן לו לעשות את זה.‬ ‫-מה התוכנית שלך?‬
‫לא. אסור לי לערב אתכם.‬ ‫זה משהו שאני צריכה לעשות לבדי.‬
‫מה את צריכה לעשות לבדך?‬
‫שום דבר. אני לא צריכה עזרה.‬
‫אולי תפסיקי?‬ ‫-להפסיק מה?‬
‫תפסיקי לדבר ככה.‬
‫אלוהים, אני בעלך.‬
‫אני יודע שאת חושבת עליי‬ ‫בתור גבר חסר תועלת וחסר אונים,‬
‫אבל אני רוצה לעזור כשצריך.‬
‫בסדר.‬
‫צריך להרוג את נונציו.‬
‫כן. זה רעיון לא רע.‬
‫אימא, על מה את מדברת? את צוחקת, נכון?‬
‫לא.‬
‫אני לא צוחקת.‬
‫השתגעת?‬
‫אתה מצפה שאשב בשקט‬ ‫ואחכה לשיחת טלפון מברזיל‬
‫שבה יגידו לי שאימא שלי מתה‬ ‫לאחר שנאכלה בידי דגי פיראניה,‬
‫או נעקצה בידי עכביש?‬
‫אז בואי נתקשר למשטרה.‬
‫בסדר. ומה נגיד להם?‬
‫שום פשע לא בוצע עדיין.‬
‫חוץ מזה, נונציו לא הורשע‬ ‫במותן של הנשים שהיה נשוי להן.‬
‫מה המשטרה יכולה לעשות?‬
‫אימא, זה לא רציני.‬ ‫אנחנו לא יכולים לעשות את זה.‬
‫אז פשוט ניתן לסבתא למות?‬
‫ואז השמוק הזה יקבל את כל הירושה שלנו.‬
‫זאת בדיחה, נכון? אבא, תגיד משהו.‬ ‫-מה אני יכול להגיד?‬
‫כל הרעיון הזה מטורף!‬
‫אתה תמיד נעלם כשהמשפחה שלך זקוקה לך,‬
‫כמו בכל פעם שהיה צריך לפנות את השולחן.‬ ‫-את יצאת מדעתך?‬
‫לא מדובר בכלים מלוכלכים,‬ ‫אלא ברצח של בן אדם!‬
‫בן אדם שיהרוג את אימא שלי אם לא נעשה משהו!‬
‫אבא, בבקשה, תגיד משהו.‬
‫תגיד משהו!‬ ‫-תפסיק להציק לי! תן לי לחשוב, טוב?‬
‫לא. אין על מה לחשוב.‬
‫אני מצטערת, אבל זה באחריותי.‬ ‫אף אחד מכם לא צריך להיות מעורב בעניין.‬
‫כך או כך,‬ ‫אני נכנסת למיטה עכשיו. אני רוצה לנוח.‬
‫אני צריכה להיות‬ ‫רעננה מחר. יש לי רצח לתכנן.‬
‫לילה טוב, אהובים שלי.‬
‫קרלו?‬
‫מה העניין?‬
‫בסדר. אני אעזור לך.‬
‫אתה לא חייב.‬
‫כשהתלוננת שאנחנו אף פעם‬ ‫לא עושים שום דבר מרגש,‬
‫לא שקלתי רצח כאפשרות.‬
‫אבל אם זה מה שאת רוצה,‬
‫אני אעמוד לצידך.‬
‫בסדר, בואי נתחיל לתכנן.‬
‫לא, מתוק שלי. אסור לנו לכתוב שום דבר.‬
‫אנחנו חייבים לזכור הכול.‬
‫בסדר, אבל בזמן האחרון‬ ‫אני שוכח כל מה שאני לא כותב.‬
‫בסדר, מתוק שלי, אבל בוא לא ניכנס לכלא‬
‫כי מישהו מצא לוח שעליו כתוב,‬ ‫"לרצוח את נונציו ביום חמישי". בחייך.‬
‫שלום.‬
‫מה אתם עושים?‬ ‫-זוז כבר. קדימה.‬
‫אימא שלכם ואני…‬
‫כדאי שתשמרו על מרחק,‬ ‫כדי שלא תשמעו מה אנחנו אומרים ו…‬
‫לא.‬
‫לא, חשבתי על זה במשך כל הלילה.‬ ‫מעבר לפן המשפטי, זאת שאלה מוסרית.‬
‫אני לא אתן לאף אחד לגנוב‬ ‫את הירושה שלי ולהמשיך לחיות!‬
‫זה מה שאני אומרת לכם!‬
‫תראו, ברור שאני‬ ‫לא רוצה שהוא יהרוג את סבתא,‬
‫אבל אולי נוכל למצוא חלופה לרצח…‬
‫אהובים שלי, אני שמחה שאתם כאן.‬
‫לא עשינו ביחד שום דבר‬ ‫כמשפחה מאז החופשה שלנו ביוון.‬
‫כך או כך, לפני שנתחיל,‬ ‫אני רוצה להבטיח לכם משהו.‬
‫אם נעשה את זה וניתפס…‬
‫אני אקבל עליי את כל האשמה.‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫מי רוצה קפה?‬ ‫-אני.‬
‫אז זה לא מזיז לאף אחד?‬
‫בסדר. גם אני רוצה קפה.‬
‫הבאתי קרואסונים.‬
‫אל תהיה טיפש, אמיליו.‬ ‫אנחנו רק משפחה שאוכלת ארוחת בוקר.‬
‫תפסיק להתרגש כל כך.‬ ‫-שב, מותק.‬
‫בסדר. בואו נתחיל.‬
‫כן.‬
‫אז למישהו יש רעיון איך נעשה את זה?‬
‫שאני אתחיל?‬ ‫-בסדר.‬
‫כן, מתוקה.‬
‫מרשים.‬
‫בסדר.‬
‫זה אקוניטון, צמח שקיים באיים הבלאריים.‬
‫וגם במנורקה, ובכמה יערות בסנטו תומאס.‬
‫תסתכלו.‬
‫תעביר את זה לאבא.‬
‫הוא מכיל חומר שגורם לשיתוק של עצבי החישה.‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫בליעה של הפרחים שלו גורמת‬ ‫לגרון להתכווץ ולמוות כתוצאה מחנק.‬
‫בעיקרון, זה ייראה כמו התקף לב.‬
‫התקף לב.‬
‫מבלי להותיר עקבות.‬
‫הבוקר קמתי וקראתי כל ספר בוטניקה שקיים.‬
‫תראו מה זה.‬ ‫קיבלת מאימא שלך אלרגיה לאבקת פרחים‬
‫ונטייה לרצח.‬
‫אהובה של אימא. אחותך מדהימה, נכון?‬
‫אז לסיכום,‬
‫החתונה תתקיים בווילה שאימא שכרה.‬
‫לפני שהאורחים יגיעו‬
‫יהיו לנו ארבעה ימים לבדנו עם נונציו.‬
‫ארבעה ימים לפני החתונה.‬
‫אלה ארבעה ימים שבהם נוכל…‬
‫לעשות…‬
‫את זה.‬
‫דרך אגב, אף פעם לא היינו במנורקה.‬
‫נכון.‬
‫שמעתי שנעים לטייל שם ברגל.‬
‫- "באלה אייר", מנורקה -‬
‫אין לך מזוודה?‬
‫הכול נמצא פה.‬
‫שלושה זוגות תחתונים, שלוש חולצות‬ ‫ו"מבוא למטפיזיקה" מאת ברגסון.‬
‫אתה הבאת שמיכה חשמלית ומצופים לשחייה?‬
‫ברור.‬
‫אני שמח שנבלה ביחד,‬ ‫כי זה גורם לי להרגיש צעיר יותר.‬
‫יש לי השפעה כזאת על אנשים.‬
‫לצאת לחופשה עם גבר שמחזר אחר אישה בת 90‬
‫גורם לאנה להיראות כמו מתבגרת.‬
‫כן, תצחק.‬
‫מה אם לא נמצא אקוניטון במנורקה?‬
‫אנחנו נמצא.‬
‫והבאתי קצת זרניך, על כל מקרה.‬
‫מה פתאום?‬
‫בבקשה, אל תתחיל.‬
‫מה אם יבדקו את המזוודה שלך?‬
‫לא יבדקו אותה.‬ ‫-אבל מה אם כן?‬
‫למה שיבדקו?‬
‫זה נמל תעופה! זה מה שעושים פה!‬ ‫-אולי תירגע, לעזאזל?‬
‫שמתי אותו בשלך.‬
‫באמת?‬
‫כן. שלי הייתה מלאה.‬
‫אני רק צוחקת.‬
‫תירגע.‬
‫אתה חושב שאני משוגעת שתסתובב עם זרניך?‬
‫בתוך בקבוקון בצורת גולגולת?‬
‫אתה כזה דפוק.‬
‫- "באלה אייר" -‬
‫יש לנו בעיה.‬
‫מה?‬
‫אמיליו ממש לחוץ.‬
‫הוא אומר שהוא‬ ‫כבר לא רוצה ללכת ליריד בצ'קאנו.‬
‫מה?‬
‫הוא לא רוצה להמשיך להגיד "רצח",‬
‫אז במקום זאת הוא אומר "היריד בצ'קאנו".‬
‫איזה יריד יש בצ'קאנו?‬
‫אני לא יודעת. זה לא חשוב.‬
‫העניין הוא שאם לא נעשה‬ ‫שום דבר, הוא עלול להרוס הכול.‬
‫ממש נהדר. מה עכשיו?‬
‫אני אדבר איתו. תני לי לעבור.‬
‫מה קורה?‬
‫שום דבר.‬
‫שום דבר? אחותך אומרת‬ ‫שאתה מודאג בגלל "היריד בצ'קאנו".‬
‫אבא, אני לא רוצה ללכת לצ'קאנו.‬
‫אני לא רוצה.‬
‫זה משהו שאם תלך אליו,‬ ‫הוא ירדוף אותך במשך שארית חייך.‬
‫תעשה לי טובה.‬
‫אולי האוכל שם שומני קצת.‬ ‫זה הכול. אל תהיה כל כך דרמטי.‬
‫אמרתי לך שזה יהיה על חשבוני.‬
‫לא חשוב מי משלם.‬
‫זאת שאלה מוסרית. איך…‬
‫כן, אני יודע. זה בלי קבלות. בשחור.‬
‫אבל לפעמים החיים פשוט מפתיעים אותך.‬
‫האפשרות הכי פחות גרועה‬ ‫בשביל כל המשפחה היא ללכת לצ'קאנו.‬
‫חוץ מזה, אתה תמיד יכול‬ ‫להחליט לא לבוא איתנו ליריד.‬
‫אף אחד לא מכריח אותך, חמוד.‬
‫איך אתה יכול להתייחס לזה בקלות ראש כזאת?‬
‫אין לך ספקות?‬
‫די, די. תפסיק. אבא כאן.‬
‫תתעודד.‬
‫הוא ילד דיכאוני. חולה מאוד.‬
‫מה לעזאזל הוא אמר?‬
‫אתה נותן לאימא לנהוג? אתה לא יכול לנהוג?‬
‫אין לי רישיון.‬
‫הוצאתי רישיון בצ'אבאס,‬
‫אבל הוא תקף רק בניקרגואה.‬
‫אבל אתה הסעת אותי הביתה.‬
‫אין לי רישיון נהיגה, אבל יש לי מכונית.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫אולי נגרום לזה להיראות‬ ‫כאילו שנונציו התאבד?‬
‫אולי, במקום "התאבד",‬
‫אפשר להשתמש במילה אחרת?‬
‫אולי "השתזף", כי אנחנו נהיה בחוף?‬
‫מספיק עם הקשקושים האלה.‬
‫אבל אם זו תהיה התאבדות,‬ ‫אף אחד לא יחפש חשודים. נכון?‬
‫אבל נצטרך לשכנע את אימא שנונציו מדוכדך ו…‬
‫הם שחקנים. אלה אנשים‬ ‫לא ממש יציבים מבחינה נפשית, נכון?‬
‫נכון.‬
‫ידעתי שזה יקרה.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫נכון שהסכמנו להשתמש באקוניטון?‬
‫כן, חמודה, ברור.‬ ‫אבל תמיד צריך גם תוכנית חלופית.‬
‫בטח. בפרט אם התוכנית‬ ‫המקורית היא שלי, נכון?‬
‫בדיוק.‬
‫למה אתם לא סומכים עליי אף פעם?‬
‫אוי, תפסיקי להתנהג בילדותיות.‬
‫מתוקה, אף אחד לא מפקפק‬ ‫בכישורים שלך כרוצחת.‬
‫תפסיקי.‬
‫נהדר! איזה מקום יפה!‬
‫לאיפה הבאת אותנו, אהובה שלי?‬
‫אני לא חוסכת על האנשים שאני אוהבת.‬
‫המקום הזה מבודד מאוד.‬
‫נכון.‬
‫פטריסיה?‬ ‫-כן.‬
‫זו הטבחית. היא גם אחראית על הבית.‬
‫ולואיס הוא הגנן, נכון?‬
‫וגם המאבטח.‬ ‫-נהדר.‬
‫יופי, בואו נעשה לכם סיור.‬ ‫-קדימה.‬
‫צא החוצה, אמיליו.‬
‫המקום מוצא חן בעיניך, מותק?‬ ‫-כן.‬
‫אתם רואים כמה יפה פה?‬
‫בריכת השחייה נמצאת שם.‬ ‫בהמשך יש גישה לחוף הפרטי.‬
‫אני מבין. למה יש פה‬ ‫כל כך הרבה מצלמות אבטחה?‬
‫בעלי קצת פרנואידי.‬ ‫הוא ביקש מהבעלים להתקין אותן.‬
‫לפני שהתחלתי לעבוד פה, הייתי במשמר האזרחי.‬
‫המקום הזה נראה לי שקט ובטוח.‬
‫בטוח?‬
‫הוא לגמרי בטוח.‬
‫בנוסף, תושבי האי יודעים שאני כאן.‬
‫הם יודעים שאם הם יעשו בעיות,‬
‫אני אירה מייד ורק אחר כך אשאל מי זה.‬
‫ואם הוא לא יאהב את התשובה, הוא יירה שוב.‬ ‫-בדיוק.‬
‫מה אתה סח!‬
‫עכשיו יש גם מאבטח.‬
‫מה נעשה? אני לא יודעת.‬
‫מה נעשה עכשיו? נצטרך לחסל גם את לואיס?‬
‫ונשאיר את פטריסיה בחיים?‬
‫ברור שלא. נצטרך להרוג גם את פטריסיה.‬
‫שמעת את זה?‬
‫מה?‬ ‫-את זה.‬
‫אני לא יודע. זה מגיע מהחדר של אימא שלך.‬
‫הם מזיזים רהיטים?‬
‫נראה שהם לא בטוחים איפה לשים אותם.‬ ‫-מה?‬
‫הם מזיזים משהו הלוך ושוב כל הזמן.‬
‫אז תעשה משהו.‬
‫מה?‬
‫אני לא יודעת. פשוט תגרום להם להפסיק.‬
‫עכשיו אני צריכה להקשיב‬ ‫לאקס שלי ולאימא שלי "מזיזים רהיטים"?‬
‫הם מטורפים?‬
‫אקס? איזה אקס? זה היה לפני 40 שנה.‬
‫הוא לא אקס.‬
‫הוא כבר תרח שצריך להיות בבית זקנים.‬
‫אבל הוא מרשים.‬ ‫-תעשה את זה כבר, בבקשה.‬
‫רק בשבילך.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫תראי…‬
‫אנה לא מצליחה להירדם.‬
‫למה?‬
‫בגלל הרעש.‬
‫אלו שוב הציפורים בגינה.‬
‫כן, גם הציפורים.‬
‫אתה יודע, גם לי קשה להירדם,‬ ‫כשאני במיטה חדשה בפעם הראשונה.‬
‫כן, שמתי לב.‬
‫אבל נראה לי שלבת שלך מפריע יותר‬ ‫שהיא שומעת אתכם "מזיזים רהיטים".‬
‫מה?‬
‫אנחנו שומעים אתכם מהחדר שלנו‬ ‫כשאתם מזיזים רהיטים! את המיטה!‬
‫אתם יודעים מה כדאי שתעשו?‬ ‫-תגידי לי.‬
‫תזדיינו, כדי שהיא תתעייף ותירגע.‬
‫ג'וליאנה, בגילנו צריך‬ ‫לכבד אחרים ולהבין מתי עברנו את הגבול…‬
‫חותנת מזדיינת.‬
‫- ארבעה ימים עד לחתונה -‬
‫- שלושה ימים עד לחתונה -‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב, פטריסיה.‬
‫תודה, פטריסיה.‬ ‫-כן, תודה.‬
‫אתם יודעים,‬
‫אתמול בלילה הייתה לי התגלות.‬
‫הבנתי שאני מאושרת.‬
‫שמנו לב.‬ ‫-זה דבר יפהפה.‬
‫מאושרת, סוף סוף.‬
‫אני מקווה רק שנונציו‬ ‫לא ישתעמם ויעזוב אותי.‬
‫לפעמים הוא נראה מרוחק, שרוי במחשבות.‬
‫אימא, זה בגלל…‬
‫העניין הוא…‬
‫נונציו מקבל טיפול נגד דיכאון עוד מהתיכון.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫חשבתי שהוא כבר התגבר על זה, אבל…‬
‫הוא אמר לנו ש…‬
‫שהוא מרגיש ריקנות קיומית,‬
‫ושהוא מרגיש מוצף בעצב ובאפתיה.‬
‫לאותו עניין, גם אמיליו אמר שהוא הבחין בזה.‬
‫אנשים בדיכאון מזהים זה את זה.‬
‫כן, אבל הדיכאון של אמיליו הוא רציונלי.‬
‫הוא בודד כמו כלב. החיים שלו מחורבנים.‬
‫ברור שהמסכן בדיכאון.‬
‫מצד שני, הדיכאון של נונציו…‬
‫לא ברור מניין הוא בא.‬
‫זה הכאב שבחיים עצמם.‬
‫אנשים כאלה לא רוצים לקום בבוקר,‬ ‫כי הם לא מסוגלים להתמודד עם יום חדש,‬
‫ולא מתרחצים כי הם מפחדים ממים.‬
‫זה הדיכאון הכי מסוכן.‬
‫אני אוהב אותך!‬
‫חבר'ה, האי הזה מדהים!‬ ‫מי רוצה לבוא איתי לסיבוב?‬
‫זה הדיכאון.‬
‫עליות ומורדות. עליות, ואז מורדות.‬
‫"הייתי רוצה כנפיים כמו של דאון‬
‫"להגיע רחוק, אל דברים נידחים‬
‫"ושתהיה לי בקתה ליד הנהר‬
‫"כדי שאוכל לשטוף את נוצותיי…"‬
‫פעם, באלבניה,‬ ‫רכבתי על סוסים ביחד עם פיורדליסו הזאת.‬
‫אני לא יודע מי זאת.‬
‫לא שמעת על פיורדליסו?‬ ‫-לא.‬
‫אז תתאבד. תירה בעצמך.‬
‫אל תהיה כזה.‬
‫מישהו מנהל את חנות התה שלך בזמן שאת לא שם?‬
‫היא סגורה.‬
‫זה חוסך חשמל.‬
‫אני ממילא מפסידה על זה כסף.‬
‫על מה?‬
‫על חנות התה. היא בהפסדים. המצב גרוע.‬
‫אני מצטער. לא ידעתי.‬
‫כי לא סיפרתי לאף אחד.‬
‫רק הספקים שלי יודעים, ועכשיו גם אתה.‬
‫בגלל זה את אף פעם לא מתקשרת אליי?‬
‫חשבתי שעשיתי לך משהו.‬
‫חשבתי שאת כבר‬ ‫לא מסוגלת לסבול את אחיך הגדול.‬
‫ממש לא.‬
‫אני תמיד אזדקק למישהו שמצבו גרוע משלי.‬
‫בואו הנה, פראי אדם. תראו את היופי הזה.‬
‫אני הולך להביא בקבוק מים.‬
‫אלה?‬
‫אלה!‬
‫מה?‬
‫יש לך הזדמנות להשתזף.‬
‫אני מקווה מאוד.‬
‫לדעתי לא יהיה לך זמן יותר טוב להשתזף!‬
‫לא נראה לי שאני יכולה להשתזף!‬
‫אולי תבוא הנה ותשתזף בעצמך?‬
‫בחיים לא! אני לא אשתזף לעולם!‬
‫אני בכלל לא רציתי לבוא לאי המחורבן הזה!‬
‫אני לא אשתזף!‬
‫אני בחיים לא אשתזף!‬
‫גם אני לא!‬
‫למי אכפת? אל תשתזפו! אף אחד לא מכריח אתכם!‬
‫משוגעים פרנואידים.‬
‫אם תרצי, יש לי קרם הגנה.‬
‫בואי נלך לשחות.‬
‫נונציו צילם ליד קצה הצוק ואמיליו אמר,‬
‫"תשתזפי", אז התקרבתי‬ ‫וראיתי שהוא עמד שם וצילם,‬
‫ואמרתי לעצמי,‬ ‫"אני אעשה את זה", וכמעט עשיתי,‬
‫ואמיליו לא עשה שום דבר,‬ ‫כרגיל. אבל זה בסדר.‬
‫אז אמרתי לעצמי,‬ ‫"אני אדחוף אותו מהצוק עכשיו".‬
‫לא הייתי מסוגלת.‬
‫תמיד היית כזאת.‬
‫מה?‬ ‫-למדת מחול, אבל לא רצית להופיע.‬
‫למדת שחייה, אבל לא רצית להתחרות.‬
‫"לא, אימא. אני לא מסוגלת, אימא".‬ ‫את זוכרת איזה בושות עשית לי?‬
‫את זוכרת? "יש לי חרדה. אני קופאת".‬
‫זה לא ממש אותו דבר.‬
‫זה כן.‬
‫את חייבת להתגבר על זה.‬
‫זה לטובתך, למרות שזה רצח.‬
‫אני צריכה לשירותים.‬
‫תניחי לה. היא נבוכה מספיק.‬
‫מה כבר אמרתי?‬
‫אז היא לא דחפה אותו מהצוק.‬ ‫אז מה? דברים כאלה קורים.‬
‫היא כבר מאוכזבת מעצמה. אל תחמירי את המצב.‬
‫אסור לי להגיד שום דבר? היא לא תינוקת.‬
‫זה לא העניין.‬
‫היא זאת שמציבה לעצמה ציפיות כל כך גבוהות.‬
‫לחץ דם נמוך, שיתוק עצבים, אקוניטון…‬
‫איזה שטויות. היא מתנהגת כמו מומחית,‬
‫אבל ברגע האמת, היא קופאת.‬
‫דיברתם עליי?‬
‫לא, חמודה.‬ ‫-לא, מתוקה.‬
‫בכל אופן, לדעתי, לפי איך שזה מתקדם,‬
‫לא נראה לי שנצליח.‬
‫מספיק.‬
‫אנחנו חייבים להאמין בעצמנו כמשפחה.‬
‫והכי חשוב, אתה חייב להאמין בעצמך.‬
‫אתה תמיד כל כך שלילי, אמיליו.‬ ‫-תמיד שלילי.‬
‫מעניין למה.‬ ‫-למה את מתכוונת?‬
‫תמיד התנהגתם אלינו‬ ‫כאילו שאנחנו שני ילדים טיפשים.‬
‫אבל כשמתאים לכם,‬ ‫אתם מצפים שנתנהג כמו מבוגרים.‬
‫ממש הורים לדוגמה.‬ ‫-תפסיקי. את תמיד מתלוננת.‬
‫למי אכפת איך גידלנו אתכם‬ ‫או מה אנחנו חושבים עליכם כאנשים?‬
‫אתם בני 30. תתבגרו כבר!‬
‫נכון.‬
‫זה מעציב אותי מאוד, אתם יודעים?‬
‫לגלות שאנחנו לא מסוגלים‬ ‫להתאחד אפילו בשביל לרצוח מישהו.‬
‫אימא צודקת.‬ ‫-כן.‬
‫בואו ננסה להישאר מאוחדים ולהתמקד במשימה.‬
‫זה לא כל כך קשה.‬
‫אנחנו לא מפצלים כאן אטומים.‬
‫אנחנו צריכים רק להיפטר‬ ‫מאידיוט חסר תועלת אחד.‬
‫נכון. בואו נעשה את זה.‬
‫צאי להליכה עם אחיך.‬
‫אתם יכולים לחפש את הצמח הקטלני ההוא.‬
‫כן.‬
‫איך אמרת שקוראים לו? אנגונדה? אנקונדה?‬
‫אקוניטון.‬ ‫-אקוניטון.‬
‫קדימה, זוזו.‬
‫ותמצאו קצת אומץ.‬
‫בוא נזוז.‬ ‫-אומץ.‬
‫ממי הם קיבלו את זה? לא מאיתנו.‬
‫בטח מהאבא הפחדן שלך.‬ ‫-תפסיק.‬
‫אימא שלך תמיד רדתה בו.‬ ‫-רד מזה, בבקשה.‬
‫תראה, אפשר למצוא צמחים רעילים בכל מקום.‬
‫את אומרת את זה כאילו שזה טוב.‬
‫לא. שום דבר. נצטרך לחפש שם.‬
‫לכי את. אני אחכה כאן.‬
‫למה?‬
‫אני אהיה השומר.‬
‫אני אזהיר אותך אם מישהו יתקרב.‬ ‫אני אעשה קול של חיה. קול של סוס!‬
‫ממש נהדר. אם ישמעו‬ ‫אותך צוהל, בטח לא ישימו אלינו לב.‬
‫אידיוט.‬
‫יש גבר עירום בחדר האמבטיה שלנו.‬ ‫-מה?‬
‫יש גבר עירום בחדר האמבטיה שלנו.‬ ‫-מה הכוונה, "גבר עירום בחדר האמבטיה שלנו"?‬
‫בוקר.‬
‫מי את?‬
‫לא, סליחה, מי אתה?‬
‫יש כאן ילדים?‬
‫לא.‬ ‫-יופי.‬
‫תראה, עדיין יש פה מבוגרים…‬
‫תסלחו לי. נאלצתי להשתמש‬ ‫באמבטיה שלכם. בחדר שלי אין אמבטיה.‬
‫אני בויאן, השושבין של נונציו.‬
‫בדיוק הגעתי מצ'ילה.‬
‫קום. אנחנו הולכים.‬
‫מצאת אותו?‬
‫לא.‬
‫איזה דבר. אני מרגיש ממש מוזר.‬
‫הנמנום הזה גמר אותי.‬
‫מה הבעיה?‬
‫תישאר רגוע. אני צריכה לספר לך משהו.‬
‫את מתחילה להפחיד אותי.‬
‫אולי מצאתי אותו.‬
‫פאק.‬
‫מה אם נגעתי בו?‬ ‫-באמת נראה לי שנגעת בו.‬
‫איך את יודעת? לא היית כאן.‬
‫יש לך קצת פריחה פה.‬
‫אני הולך למות.‬ ‫-לא, אתה לא אכלת ממנו.‬
‫אבל כדאי שנלך לבית החולים.‬
‫ואם אכלתי ממנו?‬ ‫-אכלת ממנו?‬
‫אני לא יודע!‬ ‫-אתה מכרסם צמחים מתוך שינה?‬
‫אנשים הולכים בשנתם לפעמים!‬ ‫אולי אני אוכל מתוך שינה. הצילו!‬
‫לא, אמיליו. לא, חכה! אמיליו!‬ ‫-הצילו!‬
‫אני גוסס!‬ ‫-אמיליו!‬
‫אני גוסס!‬
‫עוד פירות, קרלו. עוד הרבה. אל תדאג.‬
‫בסדר. מה אתה רוצה שאני אעשה?‬
‫איפה הייתם, לכל הרוחות?‬ ‫-אל תשאל.‬
‫מצאתם את הצמח?‬
‫כן, אבל הגאון הקטן שלך נרדם עליו,‬ ‫אז היינו חייבים ללכת לבית החולים.‬
‫מרחו לי שם קורטיזון, אבל יש נפיחות.‬
‫אנחנו כבר לא יכולים‬ ‫להשתמש באקוניטון, כי אם תהיה חקירה,‬
‫יצרפו דבר לדבר ויתפסו אותנו.‬
‫למה בכל פעם שאני מנסה‬ ‫לעשות משהו, אתה מחבל בזה?‬
‫ברור, הרעלתי את עצמי בכוונה.‬ ‫-שקט!‬
‫מה קורה כאן?‬
‫נונציו הלך לכפר כדי להביא משם‬ ‫כמה חברים של לואיס ופטריסיה,‬
‫בשביל לחגוג את הגעתו של השושבין שלו.‬
‫שושבין?‬
‫קוראים לו בויאן.‬
‫הוא מתכנן חתונות מסרביה שהשתקע באורוגוואי.‬
‫הוא עיוור?‬
‫זמנית.‬
‫הוא נפצע בעיניו בזמן שתכנן‬ ‫את טקס לחם הקודש לילד בוולפראיסו.‬
‫אנה.‬
‫אנחנו לבדנו סוף סוף.‬ ‫-כן.‬
‫איפה אימא?‬
‫היא נחה. היא הייתה עייפה קצת.‬
‫זה ממש נדיר, בשביל אישה בת 87.‬
‫אני יודע מה את מתכוונת לעשות.‬
‫מה אני מתכוונת לעשות?‬
‫האם יהיה לך מספיק אומץ?‬
‫סליחה, על מה אתה מדבר?‬
‫לעזוב אותו.‬
‫אנה שהכרתי פעם לא הייתה מתפשרת עליו.‬
‫סליחה, אפשר?‬
‫מוזר לשמוע את זה מגבר שבחר‬ ‫באישה בת 87 שיש לה שישה מיליון בבנק.‬
‫את צודקת.‬
‫תמיד נמשכתי לנשים עשירות.‬
‫אבל לא בגלל הכסף.‬
‫נשים עשירות מאושרות יותר מנשים עניות.‬
‫אני אוהב אושר.‬
‫אלה את ואני.‬
‫אנחנו מתעלסים בזמן שביתת שבת בבית הספר.‬
‫לא. אף פעם לא היית כזה גמיש.‬
‫אתם מבינים אותי?‬
‫מה קורה?‬
‫שום דבר. זאת הבעיה.‬
‫אני לא רוצה להאשים אף אחד,‬ ‫אבל התוכנית עם האקוניטון נכשלה.‬
‫לואיס ופטריסיה הולכים‬ ‫לפסטיבל בסיוטאדלה מחרתיים.‬
‫זה יהיה הזמן המושלם ללכת לצ'קאנו.‬
‫אני אשים כדורי שינה בשתייה של נונציו,‬
‫וכשסבתא תיכנס למיטה…‬ ‫-מה אם היא לא תיכנס למיטה?‬
‫סבתא תמיד נכנסת למיטה אחרי האוכל.‬ ‫-אולי הפעם היא לא תיכנס.‬
‫אולי תפסיק? סבתא תיכנס למיטה,‬ ‫או שאני אתן לה מכה בראש ואכניס אותה בעצמי.‬
‫תירגע. טוב, סבתא תיכנס למיטה.‬
‫בזמן שנונציו יישן, ניקח אותו לחנייה.‬
‫אין מצלמות אבטחה בדרך לחנייה.‬
‫נכניס אותו למכונית, נחבר צינור לאגזוז,‬
‫נפעיל את המנוע…‬
‫עד לרגע שבו…‬
‫מה עם בויאן?‬
‫ובויאן…‬
‫נצטרך לחשוב על משהו‬ ‫שיגרום גם לו ללכת לפסטיבל,‬
‫או שנהרוג גם אותו. אתה מרוצה?‬ ‫-זה כבר יותר מדי.‬
‫בעיה אחת בכל פעם, בבקשה.‬
‫אמיליו, תשמור על גישה חיובית.‬
‫תבוא בגישה חיובית לשם שינוי, בן.‬
‫טוב שהוא עיוור.‬
‫אם כבר יש עד למשהו,‬ ‫עדיף שהוא יהיה עיוור, נכון?‬
‫במשך 48 השעות הקרובות‬
‫אנחנו חייבים להמשיך‬ ‫לגרום לאנשים לחשוב שנונציו רוצה להתאבד.‬
‫איך?‬
‫באמצעות רעיון מבריק.‬
‫אנחנו נביים ניסיון התאבדות בבריכה.‬
‫בבריכה?‬
‫מי מתאבד בבריכת שחייה?‬
‫מישהו שרוצה למות. למי אכפת איך?‬
‫אי אפשר לעשות את זה בבריכה.‬ ‫-הוא לא אמור להצליח!‬
‫צריך רק שייראה שהוא ניסה!‬
‫ויש לי תוכנית נהדרת,‬ ‫שכוללת את מצלמות האבטחה…‬
‫למה אני בכלל טורח‬ ‫להסביר את זה לאנשים חסרי דמיון?‬
‫נשמע לי אידיוטי.‬ ‫-בואו נעשה הצבעה.‬
‫מי מתנגד לרעיון הבריכה?‬
‫מושלם. אימא ואני בעד.‬
‫הקול שלך לא שווה שום דבר ושלך אפילו פחות.‬
‫ההצעה התקבלה.‬
‫הצבעות לא פועלות ככה.‬ ‫-הן פועלות בדיוק ככה!‬
‫מאחר שכולכם הסכמתם‬ ‫שאני אשא באחריות אם זה ישתבש,‬
‫אני אחליט מה נעשה!‬
‫כך או כך, זה יקרה מחר,‬
‫כשסבתא ואני נהיה בעיר‬ ‫ונקנה פרחים לחתונה, טוב?‬
‫סליחה, אבל מה בדיוק יקרה?‬
‫אני אגיד לכם מחר בבוקר.‬ ‫-נו, באמת…‬
‫אני כל כך שמחה להכיר אותך, בויאן.‬
‫חבל שאתה גר כל כך רחוק.‬ ‫-נכון.‬
‫אם היית גר קצת יותר קרוב…‬
‫- שלושה ימים עד לחתונה -‬
‫- יומיים עד לחתונה -‬
‫הנה. לאט לאט. תיזהר במדרגה.‬
‫זהירות.‬
‫אני נשבע לכם,‬ ‫התוכנית הזאת נשמעת כמו בדיחה.‬
‫הוא מתקרב.‬
‫אבא, זה באמת לא הגיוני.‬
‫פשוט אל תעצרי בעצמך. תהיי נסערת.‬ ‫אני רוצה שייראה כאילו שאת מזועזעת.‬
‫אני לא בטוחה שאצליח.‬
‫מה קורה, נונציו?‬
‫אני הולך לשחות.‬
‫אתה יודע שאבא יכול לעשות‬ ‫את תרגיל הצלילה במשך דקה שלמה?‬
‫מה זה תרגיל הצלילה?‬
‫לא, זה שום דבר.‬
‫לא, תגיד לו. אל תהיה כל כך צנוע.‬
‫הצלחתי לעצור את הנשימה‬ ‫מתחת למים בבריכה במשך דקה וחצי.‬
‫אפילו יותר.‬
‫יש לי תעודת צולל.‬ ‫הוצאתי אותה בבאלי, בשנות ה-80,‬
‫בזמן שהסתתרתי בגלל אישומים בזיוף דרכון.‬ ‫הקשקושים המשפטיים האיטלקיים הרגילים.‬
‫כן, ברור.‬
‫אני מתערב איתך שלא תצליח‬ ‫לעצור את הנשימה לדקה וחצי.‬
‫טוב, תראו מה נעשה.‬
‫אני אצלול ואתם תיקחו‬ ‫את המכונית לנסיעה מסביב לאי,‬
‫וכשתחזרו אני עדיין אהיה שם.‬
‫חכה.‬
‫לך.‬
‫תתחילי!‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים, אבא, מה הוא עושה?‬
‫מה עשית?‬
‫מה עשיתי?‬ ‫-אתה משוגע! ידעתי שתנסה משהו כזה!‬
‫אבא!‬ ‫-לסכן את החיים שלך זה טירוף!‬
‫אסור לך לסכן את החיים שלך!‬
‫אני משוגע? אתם אלה שמשוגעים!‬
‫אתה לא יצאת מהמים! חשבנו שאיבדת הכרה!‬
‫אני? אתם משוגעים.‬
‫אתם משפחה ממש משונה,‬
‫ולא בצורה כיפית, אלא בצורה חולנית!‬
‫כולכם דפוקים בשכל!‬
‫מתוקה, את שחקנית ממש מחורבנת.‬
‫זה היה מוגזם מדי, צורם מדי,‬ ‫יותר מדי צעקות, פשוט נורא.‬
‫אבל זה מה שאמרת לי לעשות.‬
‫זה היה קצת מגוחך.‬
‫נראה לך שאתה היית יותר טוב?‬
‫לואיס, אתה שם?‬
‫שלום, קרלו. מה שלומך?‬
‫הכול טוב.‬ ‫-מה אתה צריך?‬
‫תראה, זה עניין קצת רגיש.‬
‫אתה צריך לדעת‬ ‫שנונציו עובר תקופה של דיכאון קשה.‬
‫נונציו?‬
‫אבל הוא נראה כל כך מאושר.‬
‫הוא ניסה להתאבד בשנה שעברה.‬
‫ולפני כמה דקות, בבריכה…‬
‫הוא ניסה להטביע את עצמו.‬
‫בבריכה?‬
‫איך מישהו יכול להטביע‬ ‫את עצמו בבריכה? זה בלתי אפשרי.‬
‫זה לא בלתי אפשרי!‬
‫אולי נונציו הוא משוגע ובלתי צפוי,‬
‫אבל יש לו כוח נפשי עצום.‬
‫אל תגיד לו את זה, כמובן.‬
‫אני רק מעדכן אותך.‬
‫רציתי גם לבקש ממך לשים עליו עין,‬
‫בפרט כשאנחנו לא כאן.‬
‫כמובן.‬
‫תודה רבה, לואיס. אני מצטער מאוד.‬
‫דרך אגב, אמור להיות סרט אבטחה‬
‫שבו רואים את ניסיון ההתאבדות שלו.‬
‫אנחנו יכולים לצפות בו?‬ ‫הייתי רוצה לשמוע את דעתך.‬
‫כשהבעלים לא כאן, המצלמות פועלות,‬
‫אבל לא מקליטות.‬
‫אז איך בדיוק הן עוזרות?‬
‫הן מרתיעות גנבים.‬
‫צר לי מאוד לשמוע על נונציו.‬
‫אם אתה רוצה, אני אתקשר‬ ‫לרופא שאני מכיר. פסיכיאטר.‬
‫לא, הוא שונא פסיכיאטרים.‬ ‫הוא סומך על רק שמאנים.‬
‫טוב, לא חשוב. להתראות. לך תזדיין.‬
‫אנה?‬
‫איפה היית?‬
‫לא הצלחתי להירדם, אז יצאתי להליכה.‬
‫בכל אופן, קרלו,‬ ‫הקטע עם בריכת השחייה היה טיפשי להחריד.‬
‫אלסנדרה צודקת.‬
‫את רוצה להיות איתנו רק בשביל לרדת עלינו.‬
‫ראיתי אותך בבריכה עם נונציו.‬
‫אותי?‬
‫על מה אתה מדבר? הלכתי לבד.‬
‫אז מי הזדיינו על הספה שם?‬
‫קרלו!‬
‫זאת בטח הייתה ג'וליאנה. הם כמו שפנים.‬
‫באמת חשבת שאתגנב‬ ‫בשביל להיפגש עם הרוצח של אימא שלי?‬
‫אני לא בטוח. אולי יש לך תסביך אלקטרה.‬
‫את בשלב יונגיאני.‬
‫תפסיק לזיין את השכל.‬
‫בכל אופן,‬
‫נונציו, שעדיין מתגלגל לו על ספות,‬
‫עורך מסיבות ועושה יוגה בשביל האושר…‬
‫אף אחד לא יאמין שהוא רוצה להתאבד.‬
‫אפילו לא אם יגיד את זה בעצמו.‬
‫אם הוא יגיד את זה בעצמו, אולי יאמינו בזה.‬
‫- יומיים עד לחתונה -‬
‫- יום אחד עד לחתונה -‬
‫בואו נצלם תמונה.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-תמונה משפחתית. כולם ביחד.‬
‫קדימה.‬ ‫-זה הכרחי?‬
‫תורידי את המשקפיים, חמודה.‬
‫יופי. עכשיו, כולכם תגידו "צ'יז".‬
‫בעצם, תגידו "גריז",‬ ‫ותעשו עם האצבע כמו ג'ון טרבולטה.‬
‫קדימה. גם אתה, קרלו.‬
‫כן, לגמרי.‬
‫ממש נהדר. אנחנו הולכים אל המבוך.‬
‫אפשר לשאול אותך שאלה אישית?‬ ‫-בבקשה.‬
‫איך זה כשיש לך בת כזאת חתיכה? זה קשה?‬
‫איזו מין שאלה זאת?‬
‫איזה מרובע.‬
‫לא חשוב.‬
‫שכחתי שאתה מהנדס.‬
‫יש לך נשמה של רובוט קונפורמיסט.‬
‫תסלח לי. זאת אשמתי.‬
‫לך תזדיין.‬
‫הנה זה.‬
‫מה קורה כאן?‬ ‫-הם מתכוננים לפסטיבל הלילה.‬
‫אנה? אני עולה למעלה.‬
‫בסדר. נבוא מייד.‬
‫ג'וליאנה נמצאת בידיים טובות.‬
‫לשתי האקסיות של נונציו‬ ‫לא היה אף אחד, המסכנות.‬
‫לא היה להן מי שיגן עליהן‬ ‫כמו שאת מגינה על אימא שלך.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫על אהבה, אנה.‬
‫מה דעתך על נונציו? הוא נראה לך מאושר?‬
‫למה אתה שואל?‬
‫אני לא יודע. אני מודאג קצת.‬
‫הוא נראה מדוכדך.‬
‫לא הייתי רוצה שהוא יעשה משהו טיפשי.‬
‫כמו מה?‬
‫לא הייתי רוצה שימצאו אותו…‬
‫בחנייה, נושם מתוך אגזוז.‬
‫בואי נצטרף לג'וליאנה.‬
‫צעד אחר צעד, לאט לאט,‬
‫בשעה שהבוקר המוקדם מגיח מתוך הלילה‬
‫וחרדותיי מגיעות לשיאן,‬
‫נוכחותך מטושטשת,‬
‫כמו המרחק שלך.‬
‫יפה מאוד.‬
‫לא הבנתי כלום, אבל זה היה ממש פואטי.‬
‫תקשיב, נונציו.‬
‫אני ממש צריך לדבר עם מישהו,‬
‫אבל אני לא יכול לדבר‬ ‫עם הילדים שלי, ובטח לא עם אנה.‬
‫אז אתה רוצה לדבר איתי?‬
‫תראה, אין אף אחד אחר.‬
‫זה די אישי.‬
‫נראה לי שאולי‬ ‫אתה האדם המתאים בשביל לעזור לי.‬
‫כשכולם אוהבים אותך, זו קללה.‬
‫כן, אני בטוח.‬
‫אנשים פשוט נדבקים אליך.‬ ‫-יש בר ממש קרוב. בא לך לשתות שם משהו?‬
‫אתה משלם?‬ ‫-כן, זה על חשבוני. בוא.‬
‫איך הולך לך, מתוקה?‬
‫נהדר. כמעט סיימתי.‬
‫יש לך הרבה מזל, אנה.‬
‫נדיר שבת יכולה להיות נוכחת בחתונה של אימה.‬
‫זה מקסים.‬
‫מה אתה רוצה, בויאן?‬
‫מה שכל אחד רוצה.‬
‫אהבה.‬
‫כסף.‬
‫כמה?‬
‫מיליון.‬
‫מיליון?‬
‫השתגעת?‬
‫בשביל אישה בת 87?‬
‫נונציו הוא חבר שלי.‬
‫תראה, היא נמרצת ושנונה,‬
‫אבל היא גם קוץ בתחת.‬
‫אפילו בהתחשב בערך הרגשי שלה בשבילי,‬
‫היא לא שווה יותר מ-300,000 אירו.‬
‫בסדר.‬
‫ארבע מאות אלף.‬
‫שלוש מאות וחמישים.‬
‫תקשיבי.‬
‫ארבע מאות אלף, ואני אגיד למשטרה‬
‫שנונציו ניסה להתאבד‬ ‫במונטווידאו לפני שנתיים.‬
‫בסדר?‬
‫אני כבר לא אוהב את אנה.‬
‫אני רוצה לכתוב לה מכתב שמסביר לה למה.‬
‫למעשה, כבר כתבתי אותו, אבל הוא זוועתי.‬
‫אתה טוב בכתיבה ובדיבור.‬ ‫אתה מנסח דברים ממש נהדר.‬
‫אולי אתה יכול לעזור לי לשכתב אותו?‬
‫יש לך עט ונייר?‬ ‫-כן.‬
‫הנה.‬ ‫-טוב, אתה מוכן?‬
‫אני לא מסוגל לכתוב.‬ ‫תכתוב אתה. אני אעתיק את זה אחר כך.‬
‫בסדר, אבל בלי לבכות, טוב?‬
‫אני מבין שאתה עצוב,‬ ‫אבל בחייך, תתנהג כמו גבר.‬
‫הייתי רוצה שזה יישמע כמו פרידה סופית.‬
‫החיים איבדו את משמעותם וקצתי בהם.‬
‫"אנה, אהובתי העתיקה."‬
‫זאת התחלה נהדרת, אבל אל תכתוב, "אנה".‬
‫תכתוב רק, "אהובתי העתיקה".‬
‫למה?‬ ‫-כי שמות מסיחים את הדעת.‬
‫המכתב הזה מיועד לאנה.‬ ‫-פשוט תכתוב, "אהובתי העתיקה", בסדר?‬
‫"אנה, אהובתי העתיקה."‬ ‫-תכתוב רק, "אהובתי העתיקה", טוב?‬
‫למה אתה מתעקש כל כך, לעזאזל?‬
‫בסדר.‬ ‫-בוא נתקדם.‬
‫"אהובתי העתיקה."‬ ‫-"אהובתי העתיקה."‬
‫אני יודע שאני…‬
‫טמבל.‬
‫אני מעריך את הכנות שלך.‬
‫"טמבל יהיר."‬ ‫-"טמבל יהיר."‬
‫"בן אדם מזויף…"‬ ‫-"מזויף…"‬
‫"מתנשא…"‬ ‫-"מתנשא…"‬
‫גם מתנשא? אתה ממש אמיץ.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. "מתנשא."‬ ‫-"שמאחורי המסכה שלו…"‬
‫"מסכה."‬
‫"אין שום דבר…"‬ ‫-"שום דבר…"‬
‫"פרט לחרא."‬
‫חרא?‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא חייב להשפיל את עצמך.‬ ‫-לא, זה חשוב.‬
‫אני רוצה להיות ישיר וברור,‬ ‫גם אם זה גובל במזוכיזם.‬
‫"בסופו של דבר, זוהי הסיבה לכך‬ ‫שהחלטתי לעזוב את העולם הזה, שלך ושלי."‬
‫זאת יצירת מופת.‬
‫נשים את זה במכונית, ליד גופתו.‬
‫מכתב ההתאבדות שלו.‬
‫אני צריכה לספר לך‬ ‫משהו חשוב, שאתה צריך לדעת.‬
‫אלוהים. זה טוב, או רע?‬
‫זה טוב.‬
‫טוב בסגנון,‬ ‫"עכשיו אני מבינה עד כמה בעלי חשוב"?‬
‫לא, יותר בסגנון,‬ ‫"בויאן יודע שאנחנו רוצים להרוג את נונציו".‬
‫מה? את צוחקת עליי?‬
‫לא.‬
‫איך בדיוק זה טוב?‬
‫כי זאת לא בעיה.‬
‫עשינו עסקה.‬
‫למעשה, הוא יאשר‬ ‫שלנונציו היו נטיות התאבדות.‬
‫לא נראה לך שאנחנו מאבדים את השליטה במצב?‬ ‫-אל תדאג, מותק.‬
‫שכמתכננים רצח, סביר שיהיה קצת בלגן.‬
‫סמוך עליי, מותק.‬
‫שמך מורכב משתי הברות קסם.‬
‫"נון."‬
‫"ציו".‬
‫כולם אוהבים אותך.‬
‫יש לך 54 תכונות נשיות ו-54 תכונות גבריות.‬
‫אתה לא לבד.‬
‫אתה אחיו הגדול של אלוהים.‬
‫כולם אוהבים אותך.‬
‫שלום, לואיס.‬
‫שלום.‬
‫באיזו שעה מתחיל הפסטיבל?‬ ‫-בקרוב.‬
‫ראיתי שמתאמנים שם עם סוסים.‬
‫נהנית מזה?‬ ‫-מאוד.‬
‫אני חושש שפטריסיה לא מרגישה טוב.‬
‫יש לה מיגרנה קשה.‬
‫נראה לי שלא נלך.‬
‫לואיס?‬
‫לואיס.‬ ‫-כן?‬
‫אנחנו יכולים לשמור על פטריסיה.‬
‫לא, אל תדאגי, תודה.‬
‫לבת שלי יש חנות‬ ‫שבה מוכרים תה צמחים בשביל מיגרנות.‬
‫היא כמעט רופאה.‬
‫ואני התנדבתי במקלט לכלבים במשך חמש שנים.‬
‫גם לכלבים יש מיגרנות, וטיפלנו בהרבה כאלה.‬
‫בסדר? אנחנו נשמור על פטריסיה.‬ ‫חוץ מזה, יש פסטיבל רק פעם בשנה.‬
‫שלוש פעמים בשנה.‬
‫אבל זה אי. שום דבר לא קורה כאן אף פעם.‬
‫אפילו פסטיבל אחד זה חשוב, נכון?‬ ‫-אני לא בטוח.‬
‫גם הייתה לי בעיה עם המכונית היום.‬
‫אני חושב שהיא לא תגיע עד לסיוטאדלה.‬
‫זה לא נועד לקרות.‬
‫זה כן נועד לקרות. תשתמש במכונית שלנו.‬
‫בסדר?‬
‫אם ככה, בסדר. זה נהדר, תודה.‬
‫על לא דבר.‬
‫זה נהדר.‬
‫מה?‬
‫זה חומר מרדים‬ ‫שיגרום לאימא שלך להיות ישנונית.‬
‫כן.‬ ‫-וזה יגרום לנונציו לאבד הכרה.‬
‫קרלו, תוודא שלא…‬
‫אתה יודע.‬
‫אנה.‬
‫מי אלו?‬
‫השותפות למשחק הקלפים שלה.‬
‫אהוב שלי?‬ ‫-כן?‬
‫השמלה הזאת מוצאת חן בעיניך?‬
‫קניתי אותה בטיול לקהיר, לפני הרבה שנים.‬
‫היא יפה. את נראית כמו ואנה מארקי.‬
‫אתה כזה אידיוט.‬
‫אני אוהב את ואנה מארקי.‬
‫אפילו באופן פיזי.‬
‫הפתעה!‬
‫אני לא מאמינה!‬
‫השושבינות שלי כאן!‬ ‫-כן.‬
‫חשבתי שתגיעו מחר.‬ ‫-רצינו להפתיע אותך.‬
‫איזה יופי!‬ ‫-מה קורה?‬
‫החברות שלה הגיעו.‬ ‫-השושבינות שלי הגיעו.‬
‫סבל, צרה ואומללות.‬
‫תאכלו איתנו הערב. אנחנו הולכים להשתכר.‬
‫לגמרי.‬ ‫-תראו מה זה.‬
‫נהדר לראות אתכן.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫איזו הפתעה.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫רעיון נהדר.‬ ‫-כן.‬
‫הן נשארות לארוחת הערב.‬ ‫-כן.‬
‫זה לא מתאים.‬
‫כלומר…‬
‫תסלח לי, בויאן.‬ ‫-כן?‬
‫אסור לתת להזדמנות כזאת לחלוף.‬
‫זה המתכנן של החתונה.‬
‫מסיבת הרווקות.‬
‫מסיבת הרווקות, בויאן.‬
‫כמובן. מסיבת הרווקות.‬
‫חייבים לעשות מסיבת רווקות.‬
‫אז מה התוכנית?‬
‫נצא לפיקניק של ערב.‬
‫שחייה לילית.‬
‫אפשר לשחות אם תרצו,‬ ‫אבל אין חובה, אם אתן לא בקטע.‬
‫יש לי רעיון יותר טוב.‬ ‫למה שלא תיקח אותן לפסטיבל בסיוטאדלה?‬
‫העיקר שיהיה שם מה לשתות!‬
‫המלון שלנו נמצא שם!‬
‫אנחנו נדפוק ת'ראש‬ ‫ואז נזחל לחדרים שלנו על ארבע.‬
‫בסדר. נלך לפסטיבל. בואו.‬
‫אה, הפסטיבל.‬ ‫-כן.‬
‫תשמרו על עצמכם.‬
‫זהירות, אני סוגר את הדלת.‬
‫תשתכר גם בשבילי, אח שלי. בסדר?‬
‫כן, ברור.‬
‫אני אשתה פי שניים.‬
‫בסדר, אח שלי.‬
‫מכאן. תתכופף. תיכנס.‬
‫להתראות, בחורות יפות. תעשו חיים!‬
‫להתראות.‬
‫ואנחנו לא שותים?‬
‫אני אכין לנו "קובה ליברה".‬ ‫-אתה יודע איך?‬
‫קודם סוחטים את הליים על הקרח…‬ ‫-אני יודע.‬
‫אני אעזור לך.‬ ‫-לא.‬
‫הוא יודע איך.‬
‫אתן בטוחות?‬ ‫-לגמרי. הוא שתיין כבד.‬
‫אין לך מושג כמה חגים הוא הרס.‬ ‫-אז בסדר.‬
‫מאחר שאנחנו משפחה עכשיו,‬ ‫אפשר להפסיק עם העמדת הפנים.‬
‫בואו נסניף חופשי. כולנו ביחד, כן?‬
‫אני לא רוצה, תודה.‬
‫גם אני לא.‬
‫אני כן. משפחה זה כנות.‬
‫כנות וקוקאין. אין טוב מזה. לא תתאכזבו.‬
‫בטח.‬
‫הגעתי.‬
‫אבל נראה לי ששכחתי אותו בחדר.‬
‫בבקשה.‬
‫אה, קובה ליברה.‬
‫בסדר.‬
‫זה בשביל נונציו.‬
‫תודה.‬
‫זה בשבילך, יקירה.‬ ‫-תודה, אהוב שלי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה, אבא.‬
‫אמיליו.‬
‫למשפחה.‬
‫-למשפחה.‬
‫זאת יכולה להיות ההתחלה של מחזה נהדר.‬
‫הבת חסרת הביטחון, הבן המדוכדך,‬
‫ההורים שנמצאים ביחד מאז התיכון…‬
‫הסבתא שמצאה לה אלמן.‬
‫ליתר דיוק, אלמן משתי נשים, שצעיר ממנה.‬
‫זאת יכולה להיות קומדיה נהדרת.‬
‫קומדיה מורבידית, אולי.‬
‫זה תלוי בסיום.‬
‫כן, אתה צודק.‬ ‫-נכון.‬
‫אתה חייב להתחתן עם סבתא?‬
‫למה לא?‬
‫אולי זה לא רעיון כל כך טוב.‬
‫אולי זה לא רעיון טוב בשביל אף אחד מכם.‬
‫תפסיק, אמיליו.‬
‫אני מצטער. פתאום נפלה עליי עייפות.‬
‫אולי מישהו מוכן‬ ‫לעשות לי טובה ולהביא את הקוקאין…‬
‫מהחדר שלי, כי אני…‬
‫לא חשוב.‬
‫ואלו היו המילים האחרונות שהוא אמר אי פעם.‬
‫כולם אומרים שדלק יקר מאוד באיים.‬
‫אני לא חושב ככה.‬ ‫היום קנינו דלק והוא לא עלה הרבה.‬
‫כמה זה היה? 1.60 לליטר? 1.70? משהו כזה?‬
‫ועדיין לא אכלנו פאייה.‬ ‫אנחנו כאן ולא אכלנו פאייה.‬
‫זה פשוט טירוף.‬
‫לואיס אומר שבפאייה מסורתית‬ ‫בסגנון ולנסיה יש בשר.‬
‫יש גם גרסה של פירות ים,‬ ‫עם מולים וכל זה. בואו נערבב ביניהן.‬
‫נאכל פאייה מעורבת טעימה,‬ ‫שילוב מושלם של בשר ופירות ים.‬
‫היום שחיתי 100 בריכות.‬
‫מאה בריכות.‬
‫זאת לא בריכה אולימפית,‬ ‫אבל 100 בריכות זה עדיין הרבה.‬
‫אז אני עייף קצת עכשיו. לילה טוב.‬ ‫-אמיליו?‬
‫אני מצטערת, אבל לפני שתלבש פיג'מה,‬ ‫אנחנו צריכים להרוג את נונציו. אתה זוכר?‬
‫אני יכולה לומר משהו?‬ ‫-בבקשה.‬
‫שישה מיליון.‬
‫זה שווה יותר מחייו של נונציו?‬
‫ברור שכן.‬
‫אבל לא יותר מחייה של סבתא.‬
‫ברור שאת ואבא לא גידלתם אותנו כמו שצריך.‬
‫גידלתם אותנו בצורה לא רגילה.‬
‫אז אמיליו ואני…‬
‫לא נהרוג אף אחד.‬ ‫אנחנו יוצאים מהעסק. אנחנו לא מסוגלים.‬
‫נשמע לי הוגן.‬
‫בסדר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, מתוקה.‬
‫לכו לישון.‬
‫ואתם?‬
‫טוב, אנחנו…‬
‫נעזור לנונציו להתעורר וניקח אותו לחדר שלו.‬
‫זה מה שנעשה.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫אני מצטערת שעירבנו אתכם בעניין.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫אבל תודה שתמכתם בנו,‬ ‫למרות שכל העניין הזה‬
‫היה פשוט טירוף.‬ ‫הבנתי את זה והכול יסתיים עכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫לילה טוב.‬
‫לילה טוב, מתוקה.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫לילה טוב.‬
‫אתה מוכן?‬
‫תרימי אותו. תרימי את הצד שלך.‬
‫בסדר, אבל הוא כבד. אני ארים מהרגליים.‬
‫תדליק את האור.‬
‫תכניסי את הרגליים שלו פנימה.‬ ‫-אני מנסה.‬
‫אני אביא את הצינור בינתיים.‬
‫המכתב.‬
‫מה את עושה?‬
‫לא…‬
‫זהו זה.‬
‫אנה?‬ ‫-מה?‬
‫בואי הנה לרגע.‬
‫מה?‬ ‫-אני לא מוצא את האגזוז.‬
‫הוא אמור להיות כאן.‬ ‫-מה?‬
‫אני לא מוצא את האגזוז. הוא אמור להיות כאן.‬ ‫-מה?‬
‫אין אגזוז.‬
‫מה פתאום? זה בלתי אפשרי.‬
‫אין אגזוז…‬
‫הוא לא שם.‬
‫זה רכב חשמלי.‬ ‫-מה?‬
‫איך נעשה את זה בלי אגזוז?‬
‫זה רכב חשמלי. אולי אפשר…‬
‫לחשמל אותו?‬
‫את מדברת שטויות.‬
‫בואי לעזור לי.‬
‫בסדר. מה עכשיו?‬
‫עכשיו נלך לישון.‬ ‫-מה?‬
‫אימא שלך לא סנילית. סיפרנו לה‬ ‫על עברו של נונציו. היא מודעת לזה.‬
‫אולי ככה היא רוצה לבלות את הזמן שנותר לה,‬
‫ולא חשוב לה מה יקרה.‬
‫אני מבינה.‬
‫וזה אמור להיות מספיק טוב בשבילי?‬
‫אני לא יודע.‬
‫עשיתי את כל זה מתוך אהבה,‬ ‫למרות שזה לא היה הגיוני.‬
‫אבל עד כאן.‬
‫בואי למיטה.‬
‫בעוד רגע.‬
‫אנה!‬
‫מה זה היה?‬
‫הם שלחו אותו לצ'קאנו.‬
‫מה קורה? איפה נונציו?‬
‫הוא ישן בסלון.‬
‫לא, הוא היה כאן איתי. איפה הוא?‬ ‫-אימא!‬
‫מה קורה? אוי ואבוי לי!‬ ‫-מה זה? מה קורה כאן?‬
‫לואיס!‬
‫מה עשית, לואיס? אתה משוגע!‬
‫הצילו!‬
‫מה בדיוק חשבת שאתה עושה?‬
‫תזמינו אמבולנס! הצילו!‬
‫תן לי את האקדח!‬
‫לואיס!‬
‫אתה פשוט השתגעת!‬
‫מישהו מוכן להזמין כבר אמבולנס?‬
‫אחות יפה כל כך יכולה לעבוד‬ ‫רק בבית חולים שנמצא ליד הים.‬
‫חבר שלי, זה היה ממש קרוב הפעם.‬
‫גם בשבילך.‬
‫מה היית עושה אם הייתי משאיר אותך יתום?‬
‫הייתי קונה "הארלי" ווילה במונטנגרו.‬
‫מה אמרת?‬
‫שום דבר.‬
‫אני מצטערת.‬
‫על מה?‬
‫שהוא לא מת.‬
‫מה תעשי עכשיו?‬
‫בעוד שבועיים, מייד כשנונציו יוכל ללכת שוב,‬
‫אנחנו נחזור לרומא.‬
‫אנחנו נציג את "הזקנה והים".‬
‫לאחר ההצגה ניסע לברזיל.‬
‫אבל למה, אימא?‬
‫אבל ראשית…‬
‫אני אעביר את ששת המיליונים לחשבון שלכם.‬
‫בבקשה ממך, אימא.‬
‫אולי טיפה פחות. אני אצטרך כסף בברזיל.‬
‫אני יודעת את הסיבה האמיתית‬ ‫לזה שנונציו רוצה להיות איתי.‬
‫אבל אני רוצה ליהנות מחיי כמה שיותר.‬
‫אז אני אעמיד פנים שהכסף עדיין אצלי‬
‫ואיהנה מברזיל בכך‬ ‫שאהפוך אותו לעבד האישי שלי.‬
‫את יודעת, בגילי,‬
‫להיות בברזיל,‬
‫לתנות אהבים בחול…‬
‫מצדיק את הסיכון.‬
‫אולי לא רק בגילך, אימא.‬
‫איך המים?‬ ‫-טובים.‬
‫ממש טובים.‬
‫אתה לא נכנס לשחות?‬
‫ממש לא.‬
‫הנה אימא.‬
‫מה העניינים?‬
‫הכול בסדר, בסך הכול.‬
‫מה שלום סבתא?‬
‫סבתא לא מתחתנת.‬
‫תודה לאל.‬
‫אבל יהיה נחמד לצאת לעוד חופשה ביחד.‬
‫גם אם לא צריך להרוג אף אחד.‬
‫כן.‬
‫אז היא לא מתחתנת?‬
‫לא.‬
‫תודה לאל. לא הרגנו אותו,‬ ‫אבל לפחות הצלנו אותה.‬
‫למעשה, זה נגמר ככה בזכות נונציו.‬
‫גם לנו לא היה ממש קל.‬
‫מגיעה לנו לפחות הכרת תודה. ואולי יותר מזה.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אולי דיברת עם סבתא על הכסף?‬
‫אני יוצאת להליכה.‬ ‫-אני אצטרף אלייך.‬
‫מה כבר אמרתי?‬
‫דיברת איתה על זה?‬ ‫-בבית החולים?‬
‫כן.‬ ‫-לא על זה.‬
‫אז סתם הייתי מתוח במשך שלושה שבועות?‬
‫דיברת איתה על הסירה שלי?‬ ‫-תפסיק לחשוב עליה בתור ארנק.‬
‫לדעתי דיברת איתה על זה,‬ ‫אבל לא בזין שלך לספר לנו!‬
‫אל תדברי ככה אל אימא שלך.‬ ‫-אל תדברי אליה ככה.‬
‫גסות רוח.‬ ‫-אולי רק רפסודה?‬
‫למה אני תמיד זו שלא בסדר?‬
‫די. תפסיקי להתבכיין.‬ ‫-לא.‬
‫אם היה לי בית משלי, הייתם יכולים להיות…‬
‫אולי תרד מזה כבר?‬ ‫-זה לא נכון.‬
‫הנה אימא. וגם מטוס.‬
‫הוא צונח.‬
‫ידעתי. הייתה לי תחושה.‬
‫בחייך, תפסיק כבר!‬
‫אתה לא יודע את זה,‬ ‫אבל אימא שלה נהגה לחנוק כלבים.‬
‫ולא כלבי פודל!‬
‫מה קורה עם הכלב הזה?‬
‫מה קורה כאן?‬ ‫-שום דבר…‬
‫תראה, זה עניין קצת רגיש…‬
‫מה הייתה השורה, לעזאזל?‬
‫לואיזה…‬
‫לעזאזל!‬
‫בבקשה, תעשו שהיא תפסיק.‬
‫הנה הוא.‬ ‫-הנה הוא!‬
‫מה אם לא נמצא זרניך במנורקה? סליחה.‬
‫מה אם לא נמצא אקוניטון במנורקה…‬ ‫-עדיין לא.‬
‫תפסיקו.‬
‫מחדש?‬ ‫-זה מה שג'ובאני אמר.‬
‫זה ממש יפה מצידך.‬
‫מי הפליץ?‬
‫אני לא מסוגל.‬
‫עכשיו אני רק מחכה לפלוץ.‬
‫אתה כזה דפוק…‬ ‫-קדימה.‬
‫הם שלחו אותו לצ'קאנו.‬
‫לא נורא.‬ ‫-נו, באמת…‬
‫וקאט.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬