Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MAJIN SLIB
INSPIROVÁNO SKUTEČNÝMI UDÁLOSTMI
- Ano? - Jak to šlo? Dělali dobrý dojem?
- Mluvila jsem jen s ředitelkou. - A byla sympatická?
Říkala věci jako "co tě nezabije, to tě posílí", nesnesitelná.
- To se vůbec nehodí. - Ne.
Ztratil ještě někdo z dětí, co tam žijou, rodiče?
To nevím.
Už ses rozhodla? Tedy, je to definitivní?
Mathias není náš syn, a Allan už nevidí jinou možnost.
Majo! Nechápu, jak jste ustáli všechno, co jste si s ním užili.
Já vím, je to syn tvé sestry a nic z toho neudělal schválně, ale...
Myslím, že my s Larsem bychom to nezvládli.
Můžu ti pak ještě zavolat, Dorthe? Jsem úplně vyřízená.
- To víš, že ano. Zatím. - Ahoj.
Kde už jsi?
Za hodinu 20 minut jsem doma. Kdy vyrážíš?
Už jsem na cestě. Za 15 minut mám být na letišti.
Randál na spodku vozu se zhoršil.
Auto je v servisu a mám pronajaté náhradní.
Tak fajn. Můžeš se podívat na mobilu, kde je Mathias?
- Nefunguje mi lokátor. - Na nádraží.
Když jsem odjížděl, seděli na lavičce, každý s energy drinkem.
- "Seděli"? - S Antonem.
Kdy ho můžou přijmout?
- Můžeme to probrat později? - Kdy ho můžou vzít?
Můžeme si o tom promluvit jindy?
- Bude to buď on, nebo já. - Bude to on. Jen jsem teď vyřízená.
- Řekl jsem mu... - Co?
... že ho vyzvedneš po hodině mopedu, takže nemusíš spěchat.
Tady je Gustav.
Haló?
MATHIAS - MOBIL
- Ahoj, co je? - Musíš poslat tisícovku.
- Komu? - Hned.
- Já řídím. - Pošli ji!
Probereme to, až budu doma.
Ne, musí to bejt hned! Vem to z mejch peněz.
- Říkala jsem ti, že řídím. - Do hajzlu, pošli to!
- Jsi v pořádku? - Do prdele, pošli ty prachy!
Textnu ti číslo.
Pozor na jazyk. Pošlu je, ale uklidni se.
Haló?
PENÍZE JSEM POSLALA
TELEFONNÍ ČÍSLO JSME NENAŠLI V DATABÁZI
Urychli to. Gate se zavírá za sedm minut.
Mathias volal, abych poslala tisíc dánských korun na neznámé číslo.
Nedá se zjistit, komu patří. Ověřovala jsem si to na informacích.
Dal pětistovku za bundu od Moncler. Říkal jsem mu, že je až moc levná.
Stojí teď tak 4 000, 5 000.
Přísahal, že je to napodobenina a že dostal stvrzenku,
ale žádnou jsem nenašel.
Včera ten chlap cenu zvýšil o 700, protože měl zlost, že prodělal.
Říkal jsem, ať ji vrátí, ale asi mě neposlechl.
Jak já se těším, až vypadne.
- Od koho ji koupil? - Od nějakého chlápka na nádraží.
- A těch 1 500 ze šuplíku je pryč. - Ty on nevzal.
Že ne? To jako vylezly ze šuplíku samy?
- Tak jsem to nemyslela. - Musím končit.
Počkej!
Tady je Mathias Rande, Rande, Rande. Nechte vzkaz, vzkaz, vzkaz.
Anebo ne, ne, ne.
- Haló? - Tady Maja. Můžeš mi dát Mathiase?
Není tu se mnou.
Vy dneska nemáte moped? Nejedete na teorii?
- Nenastoupil do autobusu. - Proč ne?
- To nevím. - Víš něco o té bundě od Moncler?
- Co o ní víš? - Bratránek chce asi víc peněz.
Čí bratránek?
- Já mu říkal, ať se na to vybodne. - Na co? Od koho ji koupil?
Od chlápka, co jezdí na nádraží. Ode mě to nemáte.
- Jak se jmenuje? - Co?
Jak se jmenuje?
Říkaj mu Volt. Moc toho o něm nevím.
Já Mathiase varoval, ať od něj nic nekupuje.
Má bejt v nějakým gangu nebo co.
V gangu?
- Jo, motorkář nebo tak něco. - Kde jsi ty hlouposti slyšel?
- Kolik mu je? - Nevím.
Musíš přece poznat, jestli je mu dvanáct, nebo šedesát.
Možná 25. Je dospělej.
25?
- Jestli se ti ozve, ať mi zavolá. - Řeknu mu to.
- A myslím hned. - Jo.
- Nenapadá tě, kde by mohl být? - Ne.
DORTHE - ODCHOZÍ HOVOR NA MOBIL
Jo?
Mohla by ses jít mrknout, jestli je Mathias doma?
Nejel na hodinu mopedu a nebere mi telefon.
To nepůjde. Alma mi tady pláče. Ty nemáš lokátor?
Mám, ale nefunguje.
Volal mi a chtěl, abych poslala tisíc korun za bundu, co koupil na nádraží.
Allan říkal, že včera měla stát 500, ale najednou podražila.
Podle Antona ji koupil od nějakého motorkáře nebo člena gangu.
- Nepovídej! - Jo.
Tak já tam zaběhnu a vezmu ji s sebou.
Díky. Koukla by ses taky, jestli je ve skříni v ložnici obálka s penězi?
Je bezpečné nechat peníze jen tak povalovat?
Dostal je ke konfirmaci na moped, až bude mít řidičák.
Slyšela jsi už o bance?
Já vím. Prostě jsem se k tomu ještě nedostala.
Jestli tam bude, můžeš ho tam zdržet, dokud nepřijedu?
- No nazdar! - Jo, já vím. Ale zkus to.
- Musím končit. - Jasně. Ahoj.
- Ano? - Není tam. Je zhasnuto.
- Ale ta obálka tam je. - Všimla sis, jestli ji někdo otvíral?
Co? Ne, neotvíral.
Ale můžu zavolat Pernille z dřívější práce.
Žije s bývalým motorkářem. Možná by poradil, jak to vyřešit.
Nechci se bavit s bývalým motorkářem.
Odešel z gangu před osmi lety.
Nechápu, že se s ním Pernille nebojí žít.
Vem si to. Kdyby ho chtěla opustit, tak ji zabije.
Já žít s bývalým motorkářem, řeknu mu, ať sejme našeho souseda.
Slyšíš tu mašinu?
Asi je na hlavu. V jednom kuse v garáži něco kutí.
Lars mu šel před pár dny domluvit, ať s tím kraválem přestane.
Za jak dlouho myslíš, že se vrátil? Za dvě hodiny!
Nakonec si poklábosili u kafe.
Asi mu nebudu volat.
Nemám se jí aspoň zeptat, jestli bys mohla zavolat?
Zatím si to můžeš rozmyslet.
Myslím, že se jmenuje Mads.
Jo, to bys mohla.
Myslím, že ji bolí bříško. Musím končit.
- Jo. Ahoj. - Ahoj.
Jo?
- To je Mads? - Kdo se ptá?
Jmenuju se Maja. Dostala jsem vaše číslo od Dorthe. Je to kamarádka.
Co to sakra děláš? Utíkej s tím balónem pryč!
- Jestli se to teď nehodí, můžu... - Ne, v pohodě.
Vydělává pět mega za rok, a plouží se, jako by hrál s děckama.
Tak o co jde?
Sestřin syn Mathias koupil od někoho na nádraží bundu Moncler.
Domluvili se, že bude za 500, ale včera najednou začala cena stoupat.
A dneska chce ten chlap o tisíc víc.
- Nechci to dramatizovat, ale... - Jak dlouho už to trvá?
Myslím, že pár dní.
- Kolik tomu klukovi je? - Patnáct.
Jeho kamarád říkal, že ji asi koupil od motorkáře nebo člena gangu.
Nemyslím, že by motorkář vydíral patnáctiletýho kluka kvůli bundě.
- Viďte? Taky jsem si říkala. - Ale jsou to typický metody gangu.
- Metody? - Jak jste mu zaplatili?
- Víte, jak se jmenuje? - Po telefonu a asi i hotově.
- Prý se jmenuje Volt. - Víte, o jakej gang se má jednat?
Ne. Vlastně ani nevím, jestli je to pravda.
Zjistila jsem, že je mu asi 25 a občas bývá na nádraží.
- Měla bych volat policii? - Ne. Tu bych do toho netahal.
Vysvětlete tomu klukovi, že to vyřídíte sama.
Měl už dřív co do činění s policií?
Načapali ho s jointem a nadával jim do zasraných fízlů.
A taky vyhrožoval vedení školy.
Poslední rok bydlí u nás, protože ztratil matku, moji sestru.
V domě brzy nebudou žádné dveře, všechno rozfláká.
Oba nás nenávidí, dělá si, co chce, a odmítá jít k psychologovi.
Upřímně řečeno jsme to vzdali a manžel dospěl do bodu...
Spojte se s Voltem a řekněte mu, že to vy jste zaplatila za tu bundu
a že se nehodláte nechat vydírat.
Můžete říct, že jste povolila policii odposlouchávat klukův mobil,
protože si myslí, že může bejt do něčeho namočenej.
Zdůrazněte, že za synovce nesete odpovědnost a že to berete vážně.
- Mám navrhnout, že bundu vrátíme? - Ne. To je známka strachu.
Zavolejte mu a konfrontujte ho. Buď couvne, nebo vyrazí do útoku.
Když zaútočí, buďte drsná a trvejte na svým. Můžete zavolat poldy,
ale jestli to Volt myslí vážně, nebude váš kluk spolupracovat.
A kdyby jo, budou ho pokládat za práskače.
Práskače? Mathiasovi je patnáct.
Nikdo ho přece nemůže pokládat za práskače kvůli bundě.
Jestli to Volt nezabalí, brnkněte mi na tohle číslo,
ale volejte nejdřív zejtra.
Jedu do špitálu. Ségra se rozhodla rodit, zrovna když je fotbal.
Dobře. A děkuju, že jsem mohla zavolat.
- To je v poho. Zatím. - Nashle.
Tady je Mathias Rande, Rande, Rande. Nechte vzkaz, vzkaz, vzkaz.
Anebo ne, ne, ne.
Prosím tě, zavolej mi. Okamžitě, je to důležité.
Na tohle já nemám.
Tady je hlasová schránka. Po zaznění tónu zanechte vzkaz.
SKRYTÉ ČÍSLO ODCHOZÍ HOVOR NA MOBIL
Tady je hlasová schránka. Po zaznění tónu zanechte vzkaz.
Prodal jste mému synovci Mathiasovi bundu od Moncler.
Zaplatila jsem ji já a vemte na vědomí, že se nenechám vydírat.
Dala jsem policii svolení k odposlechu jeho mobilu,
protože si myslí, že může být do něčeho namočený.
Mathiasova máma byla má sestra a já za něj nesu odpovědnost.
A tu odpovědnost beru zatraceně vážně.
Na shledanou.
- Ano? - Přišlo ti to číslo?
- Jo, zrovna jsem mu volala. - A co říkal?
Říkal, že mám zavolat tomu chlapovi z nádraží
a co mám říct.
Nezvedl to, tak jsem mu nechala vzkaz. Připadala jsem si divně.
- Cos mu měla říct? - Že se nehodlám nechat vydírat.
A že je Mathiasův mobil napíchnutý, protože možná v něčem jede.
Díkybohu neví, že jsem už rok na nemocenské kvůli úzkosti.
Jak dobře znáš tu Pernille?
Dost dobře. Dělaly jsme spolu v Ballerupu.
Pamatuješ na jejího tátu, zedníka? Jak nám renovoval salon.
Ne.
Je moc hezká. Má hnědé kudrnaté vlasy.
- Aha. Ta s piercingem. - Jo.
Neplakej, Almo. Musím končit.
- Dobře. - Měj se.
SKRYTÉ ČÍSLO
- Ano? - O co do prdele jde?
- Vy jste Volt? - Ne. Kdo jste kurva vy?
Jmenuju se Maja. Chtěla bych mluvit s Voltem o Mathiasovi.
- Žádnýho Mathiase nezná. - Poslala jsem peníze na jeho číslo.
Žádnýho Mathiase neznám.
- Kolik mu je? - Je mu patnáct.
Koupil na nádraží bundu Moncler od dospělého muže jménem Volt.
Nesu za Mathiase odpovědnost. A beru ji zatraceně vážně.
To je jasný. To chápu, ale...
Bude to nedorozumění, protože já žádnýho Mathiase neznám.
Jo?
Jestli ho neznáte, proč jsem vám posílala tisíc korun?
Uklidněte se. Není můj problém, že nezvládáte kluka svý ségry.
Radši přemejšlejte, než někomu zavoláte. Víte, komu voláte?
- Ano. - Víte, komu kurva voláte?
Povolila jsem policii odposlech Mathiasova mobilu,
protože si myslí, že je do něčeho namočený.
Být vámi, držela bych se od něj dál, protože jsem slíbila sestře...
- Seru na tu kurvu tvou ségru! - Nazval jste mou sestru...
- Jeď opatrně. - Co?
Jeď opatrně.
Tady je Mathias Rande, Rande, Rande. Nechte vzkaz, vzkaz, vzkaz.
Anebo ne, ne, ne.
Když ti někdo bude volat z čísla, které neznáš, tak to nezvedej.
A nádraží se vyhýbej obloukem. Allan mi řekl o té bundě.
Mluvila jsem se známým Dorthe, který ví něco o vydírání.
Radil mi, ať zavolám Voltovi a co mám říkat.
Řekla jsem mu, že jsem policii povolila odposlech tvého mobilu,
protože si myslí, že můžeš být do něčeho namočený.
Jak můžeš být tak sobecký jen proto, že chceš pitomou bundu?
- Ano? - Policie mi napíchla mobil?
Ne. Řekla jsem to jen proto, aby ti ten chlap dal pokoj.
- Nech všechno na mně. - Proč seš naštvaná?
Mám jen starost, protože nemyslíš na následky, než uděláš něco...
- Vždycky mi vynadáš. - Vynadám ti, když děláš blbosti.
Nechápeš, že je nebezpečné koupit značkovou bundu od bůhvíkoho?
- Kde jsi? - To je jedno.
- Co je jedno? - Všechno.
- Proč tohle říkáš? - Protože je to všechno jedno!
Vzal jsem ty prachy ze šuplíku.
- Musíme si doma promluvit. - Nejedu domů.
- Ale ano. Kde jsi? - To je fuk! Nechci domů! Polib mi!
Musíš mi říct, kde jsi, abych tě mohla vyzvednout.
Nejseš moje máma! Víš kulový!
- Tak to není. - Kvůli tobě mě zmlátěj!
- Ne, nezmlátí! - Jo, zmlátěj!
Ty blbá náno! Umíš jen zobat podělaný prášky.
- Mathiasi! Nech toho! - Vyzvedni mě ve 22.30 u bazénu.
- Jsem unavená, potřebuju si orazit. - Co má bejt? Co je mi po tom?
Tady je Gustav.
Haló?
- Jak se vám v noci spí? - Přestaňte mi volat.
- Mám vám povídat o své sestře? - Nechte toho.
Mám vám poslat fotky? Vaše žena je z Thajska.
A jestli je buddhistka, tak ví, co je to karma.
Dovolala jsem se mu, takže je všechno v pořádku.
Tak to je dobře.
A napiš mi, až dorazíte domů.
- Jasně. - Díky. Ahoj.
- Dovolala jsem se mu, Antone. - Bezva.
- Takže je všechno v pořádku. - Fajn.
- Mám mu říct, ať ti zavolá? - Ne. O to nejde.
A o co jde?
Jen jsem se zrovna něco dověděl.
Ale nevím, jestli je to pravda.
Jestli je pravda co?
Jen jsem něco slyšel.
- Co jsi slyšel? - Mathias dluží prachy.
- Není to za tu bundu. - Co tím myslíš?
Slyšel jsem, jak Volt říká, že mu namlátí,
jestli pro něj nezačne dealovat hašiš.
Cože?
A když nic neprodal, tak si to Volt musel vzít zpátky,
ale teď chce prachy.
- Kde jsi to slyšel? - To vám nemůžu říct.
Musíš mi to říct, Antone, protože tohle je opravdu vážné!
Já vím. Proto vám to říkám. Ale nevím, jestli je to pravda.
Kdo ti to řekl?
- Kdo ti to řekl, Antone? - Danielův brácha, stěhovák Lars.
Mathias tvrdí, že to není pravda.
Je ti jasné, že si s tím Danielovým bratrem musím promluvit?
Já nevím.
Určitě pochopí, že jsi mi to musel říct.
Nemám ho rád a nevím, jestli se o tom můžu šířit.
Tak mu řekni...
Řekni mu, že jsem to už slyšela jinde a volala jsem ti sama.
Jo.
- Vyřídil bys mu, ať mi zavolá? - Jo.
- Může to být hned? - Jo.
Tady je Mathias Rande, Rande, Rande. Nechte vzkaz, vzkaz, vzkaz.
Anebo ne, ne, ne.
Kde sakra jsi? Domluvili jsme se na 22.30.
Ano?
Tady je Lars. Můžeme to zkrátit? Máme fofr.
Samozřejmě. Moc děkuju, že jste zavolal.
Bohužel jsem byla nucena zavolat Antonovi,
protože jsem se dověděla něco hodně znepokojivého.
- Není to nic hezkýho. - Ne. Co jste o tom slyšel?
Že Mathiase nutili, aby pro někoho něco prodával.
Neprodal ani "ň", ale ten chlap si to nevzal zpátky. Chce ty peníze.
- A víte, jestli měl prodávat hašiš? - Jo, každopádně se o to pokoušel.
- Musím už končit. - Nemůžou to být jen řeči?
Jsou to řeči, ale vím, že pravdivý. Musím končit.
Ale jak to můžete vědět?
Protože mi ho zkoušel prodat a protože vím, že ho lidi varovali.
Je mu patnáct, takže ho za to můžou zavřít.
- Mám to dát sem? - Ne! Nejdřív půjde pohovka.
- Víte, kolik peněz chce ten chlap? - 21.
- Stovek? - Ne, tisíc.
21 000? Tolik peněz nemůže Mathias nikdy...
- Ne, taky si myslím. - Není ten chlap členem gangu?
Jo. Měl by patřit k Justice Army.
- Pojď, Larsi. - Musím to položit.
Dobře.
DORTHE ODCHOZÍ HOVOR NA MOBIL
Ano?
Mathiase...
- Jo? - ... vydírali, aby prodával drogy.
- Cože? - Dluží peníze.
- Dělá to 21 000 korun, Dorthe. - To je naprosto šílený.
Musíš okamžitě zavolat Pernille, aby promluvila s Madsem.
Já se mu nedovolám, protože jeho sestra zrovna rodí.
Tak jí řekni,
aby s ním o tom promluvila. Já to nezvládnu.
Majo? Neměla bys zavolat na policii?
Ne.
Dobře. Hned jdu volat. Kde je?
To právě nevím, protože nedorazil!
- Máš v autě něco na uklidnění? - Jo.
- Kde jsi? - Parkuju u bazénu. Co mám dělat?
Vezmu auto a podívám se po něm. Mohl by být na nádraží?
- Nevím. - Pojedu se podívat. Dýchej.
- Jo. - Dobrý?
Jo.
Pověz Pernille, že ten Volt je členem gangu Justice Army.
- Jasně. - Myslím, že je to důležité.
Jistě. Zatím.
MATHIAS ODCHOZÍ HOVOR NA MOBIL
Tady je Mathias Rande, Rande, Rande. Nechte vzkaz, vzkaz, vzkaz.
Anebo ne, ne, ne.
Co se sakra děje? Kde jsi?
BENT - AUTOSERVIS MOBIL
JESTLI UVIDÍŠ MATHIASE
NEBO BUDEŠ VĚDĚT, KDE JE, HNED ZAVOLEJ.
Ano?
Dívala jsem se. Není ani na nádraží, ani doma.
Ale dovolala jsem se Pernille.
A co říkal Mads?
Říkal, ať si stojíš za svým a nenecháš se zastrašit.
Taky říkal, že v Justice Army není nikdo jménem Volt
a že se ten chlap brzy sám zdekuje,
protože se jim nebude líbit, že se chová, jako by mu kryli záda,
ani to, že kšeftuje s drogami.
Podle všeho musíš mít svolení k dealování v určitém rajonu.
O spoustě věcí nemá kadeřnice šajna. No nic .
A máš ukázat koule.
Těmihle slovy to řekl.
To já nedokážu.
Já vím. Ale přesně tak to řekl.
Ten Volt má kliku, že už nežije Sahra.
Tu by popadl amok, kdyby Mathiase někdo nutil prodávat drogy.
Pamatuješ, jak sekýrovala dělníky na stavbě? Nebo jak sprdla šéfa?
Jestli měla nějaká ženská koule, tak Sahra.
Musím zavolat na pohotovost. Sahá si na ouška.
- Budu končit. - Jasně. Ahoj.
SLIBUJEŠ, ŽE PŘIJDEŠ???
Jo?
Jestli potřebuješ peníze, najdi si práci.
Cos to říkala?
Jestli potřebuješ peníze, najdi si práci. Jako normální lidi.
- Co mi to kurva říkáš? - Bojíš se hrát si s dospělými?
- Řekni to ještě jednou. - Ne. Slyšels mě moc dobře.
- Vydíráš patnáctiletého, ty slabochu? - Vomrdám tě, kurvo zasraná!
Ty jsi kurva! Jsi zasranej kurva chlap!
Nech Mathiase být! Nic mi nezabrání v tom, abych ho ochránila.
Rozumíš? Víš, čím si prošel?
Ty mi vyhrožuješ? Mám to brát jako výhružku?
Ne. Ber to jako slib!
Ber to kurva jako slib!
- Kde jsi? - Jsem nametenej.
- Kde jsi? - Chci bejt sám.
Řekni mi, že nesedíš v autobusu, Mathiasi.
Sedím. Jedu k Eskildovi domů.
- Teď ne. - Jo. Přijedu domů zejtra.
Ne. Musíš přijet hned.
Už tam budu. Brnkni Eskildovu tátovi, jestli mi nevěříš.
- Řekls někomu, že tam jedeš? - Ne.
- Nastoupils do autobusu na nádraží? - Ne, u fabriky. Proč?
- Brzo se mi vybije mobil. - Máš s sebou nabíječku?
- Jo. - Tak si ho nabij v autobusu.
- Nabiju si ho u Eskilda. - Ne, hned. Musíš být k zastižení.
Jede s tím autobusem, jako by ho ukrad.
Kolik procent ti ještě zbývá?
- Nevím. - Podívej se na mobil, Mathiasi.
Kolik máš procent?
Možná byste si měl zopáknout autoškolu.
Jsi na pití mladej, řekni mámě, ať pro tebe přijede.
Ještě něco cekneš o mámě, a rozflákám ti autobus.
Hned toho nech! Chovej se slušně, nebo z toho autobusu vystup.
Tak jo. Zatím.
Počkej, Mathiasi.
ESKILDŮV TÁTA ODCHOZÍ HOVOR NA MOBIL
- Tady je Michael. - Promiňte, že volám tak pozdě.
Mathias říkal, že je na cestě k vám.
Ano. Eskild se ptal, jestli může přijet, prý má pořádnou opici.
Chci si ho odvézt domů, vyzvednu ho.
Jistě. Lisbeth šla spát, brzy vstává, ale já jsem vzhůru.
- Dobře, díky. - Na shledanou.
PRÁVĚ JSEM PŘISTÁL. JE NA BAKKESVINGET 33.
JE V POHYBU. ZAVOLÁM CO NEJDŘÍV.
- Ano? - Držíš se?
Jo, i když jen tak tak.
Zrovna jsem mluvila s Mathiasem. Opil se vodkou a jede k Eskildovi.
Ale ne. Taky se asi dám brzo na pití.
Jsme objednané na pohotovost.
Budou to zase ouška, protože pláče, když leží.
- Ach jo, beruška malá. - Je mi jí tak líto.
Dvakrát mi to vypadlo. Dovolala jsem se až za půl hodiny .
Co kdybych měla mrtvici a seděla tu s mravenčením v paži?
"Jste dvanáctá v pořadí." Proboha!
- Musím končit. - Jo, ahoj.
BENT - AUTOSERVIS MOBIL
Bente, teď nemám čas, ale řeknu Allanovi, ať vám zavolá.
- Máte nějaký nepřátele? - Ne, proč se ptáte?
Matka na levým předním kole je uvolněná.
Dobře že jste si toho zvuku všimli. Kolo bylo uvolněný.
- Nemůže se kolo uvolnit samo? - Co?
- Nemůže se kolo uvolnit samo? - Ne. Na to je potřeba nářadí.
Proto se ptám, jestli nemáte nepřátele.
Kdybyste si toho nevšimli, kolo by upadlo.
Vím, že se to nestalo jen tak, posledně jsem kola kontroloval.
- Dobře, řeknu to Allanovi. - To udělejte.
- A určitě to ohlaste. - Jistě.
- Mějte se. - Nashle.
Jen vyjdu ven otočnýma dveřma. Vydržte chvilku.
- Jste tam? Haló? - Zrovna mi volal automechanik.
Prý se nám někdo vrtal v autě a jedno kolo je uvolněné.
Když jsem mluvila s Voltem poprvé, říkal, ať jedu opatrně. Proč?
- Je váš synovec s váma? - Ne, proč? Jedu ho vyzvednout.
- Kde je teď? - Jede ke kamarádovi.
Jste si jistá?
Jo. Manžel má na mobilu lokátor. Psal, že je na Bakkesvinget 33.
Volal jsem jednomu starýmu kontaktu. Měl jsem blbý tušení.
- Ano? - Vůbec to není dobrý.
Jak to myslíte?
Mluvila jste s Voltem po tom, co vaše kamarádka volala Pernille?
- Ano. - Jak to šlo?
Záleží asi na tom, z jakého prostředí pocházíte.
Řekla jsem mu, že je kurva chlap a že ho zabiju.
Najděte svýho synovce a jeďte se domů vyspat.
- Zjistil jsem, kdo je ten Volt. - Kdo? Jak to myslíte?
Nejmenuje se Volt. Je elektrikář, proto se mu tak říká.
Dobře.
- Kdo to tedy je? - Mick Overgaard Larsen.
Kmenovej člen Justice Army.
Seděl za hrubý násilí, vyděračství a držení zbraně.
Míchá steroidy s amfetaminem. Je to totální magor.
- Takže jsem... - Poslouchejte.
- Ale říkal jste... - Proto volám. Hrozně mě to žere.
- Koho to zajímá? - Poslouchejte, zlato...
- To "zlato" si nechte! - Zachovejte klid.
Dojeďte pro synovce a já udělám, co budu moct.
Proč bych vám měla důvěřovat?
Musíte toho kluka přesvědčit, aby to oznámil policii.
Když to nepochopí, tak s ním promluvím sám.
Nebudete s ním mluvit! A policie... Myslíte, že jsem blbá?
Máte doma nějaký zvířata? Tam, co bydlíte?
- Proč? - Proč?
Ten chlap ukopal psa k smrti, protože nedostal svý prachy.
- Teď mě poslouchej a nezavěšuj. - Půjdu do domova?
- Proč se na to ptáš?
Vyšel ti ten vejlet na Solbjerggaard?
- Mathiasi, poslouchej. - Volal mi Allan a řval na mě.
- Říkal, že půjdu do domova. - Chceme to vyřešit co nejlíp.
Nejlíp? Seš děsná mrcha!
- A nejseš moje máma. - Nejsem, ale mám tě ráda.
- Nemůžeme ti pomoct, pokud... - Ráda?
Kdyby žila máma, myslíš, že by mě dala pryč?
Mathiasi, vím, že dlužíš za drogy. To je vážné.
Ten Volt je v gangu a seděl, protože...
Proč se mnou nechceš mluvit o mámě?
Přál bych si, abys radši umřela ty.
Fakt jo.
Přál bych si, aby ten náklaďák smetl radši tebe.
To já taky, Mathiasi.
To já taky.
Řekl jsi Mathiasovi, že půjde do domova?
Řekl, protože toho už mám dost. Pohár přetekl, když dluží peníze.
Jak jsi mohl, Allane? Je to dítě.
Všechno se točí okolo Mathiase. Můj život je v troskách.
Nesoustředím se na práci. Doma nám rozbíjí věci drzej puberťák.
I když stojím s kolegy tady v Londýně, koho řešíme? Mathiase.
Musíme ho dostat z domu, ať se můžeš dát dohromady.
Slíbila jsem Sahře, že se o něj postarám, ale nechala jsem ho v tom.
Udělala jsi pro něj, co jsi mohla. A já taky.
Ne. Chtěla jsem ho poslat k psychologovi, ale to nepotřebuje.
Tak mi pověz, co potřebuje.
Tak mi sakra pověz, co potřebuje?
Potřebuje se mnou mluvit.
O své mámě.
- A to jsem nedokázala. - Truchlila jsi a taky jsi musela...
- Ano? - Tady je Maja.
Za chvilku jsem u vás. Ať jde Mathias ven.
Eskild zrovna říkal, že nakonec nedorazí.
Myslím, že jel tím autobusem dál.
- Můžete mi dát Eskilda? - Jistě.
- Mathiasova teta si tě přeje. - Já nechci.
Neodmlouvej.
- To jsou naše kuchyňské nůžky? - Ještě je potřebuju.
- Haló. - Tady je Maja.
- Tak to bych nečekal. - Buď slušnej!
Víš, kam jel Mathias?
Napsal jen: "Nedorazím, kámo." Je divnej.
Proč myslíš?
Volal z autobusu a chtěl, abych mu pohlídal ňákou tašku.
Tašku, co měl s sebou?
Co myslíte?
- Jakou tašku? - Jak to mám vědět? Je divnej.
Jestli se ti ozve, zeptej se ho, kde je, a hned mi zavolej.
Proč bych to dělal?
Protože jsem dospělá! Protože to po tobě chci!
- Máš tušení, kde by mohl být? - Kdybych měl, tak bych vám to řekl.
VIDÍŠ, KDE JE? JE TO DŮLEŽITÉ!
SKRYTÉ ČÍSLO
Ano?
Gustav se hrozně trápí. Nechte ho. Přestaňte mu volat.
Zabil mou mladší sestru.
Dobře ví, že jel moc rychle, ale...
Jel 100 km/h s náklaďákem.
A byla tam povolená jen sedmdesátka.
Vaše sestra mu nedala přednost.
Ne, ale kdyby jel 70 km/h, byla by sestra pořád naživu.
Byl odsouzen za neúmyslné zabití a sebrali mu řidičák.
Už nikdy nebude řídit.
- Takže oběť je teď on? - Ne, to jsem neřekla.
Od té doby je nemocný.
Dali jsme dům do prodeje, protože nemáme peníze.
K čemu peníze? Já jsem ztratila sestru!
Můj synovec ztratil matku. Už nikdy mámu neuvidí.
Rozumíte? A vy brečíte, protože musíte prodat ten hnusnej dům.
Když chci sestru vidět, musím zajet ke stromu, protože váš muž...
Gustav si to nikdy neodpustí.
Ne, a já jemu taky ne!
- Ano? Co je? - Dobře mě poslouchej.
Mám tu někoho, kdo by s tebou chtěl mluvit.
- To jsem já. - Mathiasi.
- Promiň! Já... - Drž kurva hubu!
Prosím, prosím...
- Řeknu to jen jednou. - Ano.
- Chci kurva svoje prachy! - Ano, jistě.
- Kolik dluží? - 21 000.
Hned vám ty peníze dovezu. Prosím, neubližujte mu.
Tvýho synovce bolí držka a tebe bude taky, jestli zavoláš policii.
Nezavolám. Dojedu pro ty peníze. Jen ho nebijte.
Vošukáme tu zasranou buzničku, jestli něco zkusíš.
Mluv!
- Nevolej policii. - Nebudu.
Řekl jsem jim, že to není pravda, že mám napíchnutej mobil.
Taky že ne, Mathiasi. Ty peníze mám, vyřešíme to. Slyšíš?
Drž hubu! A dobře poslouchej. Nebudu se s tím bonzákem párat!
Vyříznu mu jazyk a narvu mu ho do prdele! Dovez prachy, nebo chcípne!
A tebe voddělám taky, ty svině! Vyhul mi!
- Haló. - Mám ty peníze.
Parkoviště na Bissenvej 18. Buď tam za čtvrt hodiny.
Jo.
- Ano? - Pojď sem s prachama.
Kde je Mathias?
Dones prachy a jdi zpátky do auta.
- Haló? - Jo?
Přijde už?
Není s náma v autě. Za 10 minut bude na Recedavej 25.
Už jsem tady.
Ten "kurva chlap" tě bude něco stát.
Chci 100 000. Do zítřejšího poledne.
Jestli zavoláš policii, tak mu dupnem na hlavu.
Ne, prosím!
Zaplatila jsem mu.
Ale když mu nedám dalších 100 000, tak mu budou dupat po hlavě.
Ten zvrácenej šmejd!
Kde jste?
Recedavej 23... ne, 25.
- S "c", nebo "s"? - S "c".
- Jedu tam. - Počkejte!
Teď mi psal manžel, že ho naposledy zachytil u štěrkovny.
- Jaká je adresa? - To nevím.
Musím znát přesný místo, abych tam trefil. Je to blízko skládky?
Ano. Vemte to na kruhový objezd a pak pokračujte rovně kolem...
Volá mi.
Mathiasi?
Šli čůrat a já zdrhnul. Zabijou mě!
- Kde jsi? - V lese. Jsem v lese.
- Ve kterém lese? - V Eversborgským lese.
Je to tvoje vina.
Všechno je to kurva tvoje vina!
Jsi tam?
Volaj mi.
- Co mám dělat? - Nezvedej to.
- Zabijou mě! - Utíkej!
Nemůžu! Kopal mě do zad a jsem děsně vožralej. Motá se mi hlava.
Krvácím. Mám natržený oko. Je to zvrácenej magor.
- Kolik procent máš na mobilu? - Čtyři.
Hned přivolám pomoc.
To nemůžeš!
- Nesmíš to položit! Zmlátěj mě! - Musím, abych přivolala pomoc.
Nenávidím tě!
Jestli se ukážou, tak se schovej. Ztlum světlo a vypni zvuk na mobilu.
- Já tě tak nenávidím! - Zavolám za chvilku!
MADS ODCHOZÍ HOVOR NA MOBIL
- Jo? - Zavolejte policii. Utekl jim.
Kde je?
V Eversborgském lese, dva tři kilometry od štěrkovny.
- Kde přesně? - Nevím.
- Pronásledujou ho? - Nevím. Musím mu volat zpátky.
Znělo to jako zvenku, nebo zevnitř, když vám volali poprvé?
Zevnitř. Byli vevnitř.
Policie bude chtít vědět polohu.
Zeptejte se ho, jak to tam vypadalo, kolik jich bylo.
Stály venku auta? Kolik? Všechno, na co si vzpomene.
Policie je na cestě, Mathiasi.
Jsi tam?
Zrovna jsem viděl ježka.
Byl mrtvej.
Mathiasi...
Kde je máma?
Já chci mámu!
- Já to nechápu. - Já to taky vůbec nechápu.
Mathiasi, kde jste byli, když tě mlátili a když mi volali?
Byli jste v domě?
- Ne, na statku. - Víš, kde ten statek je? U lesa?
- Byla tma. - Jak vypadal ten statek zvenku?
- Nevím. - Byla tam nějaká auta?
- Podle čeho to policie najde? - Byl to starej statek.
Myslím, že červenej. Byl opuštěnej a na ceduli stálo "na prodej".
Byla u silnice cedule "na prodej"?
Jo. Jede se tam po dlouhý štěrkový silnici.
Kde jsi teď? Máš tušení, kterým směrem je silnice?
Stojím na ní.
Zavolám za chvilku. Když se někdo objeví, tak se schovej.
Zase ti zavolám.
- Za chvilku jsem tam. - Je na silnici, která vede lesem.
Byli na starém statku a u silnice je cedule "na prodej".
Statek stojí na konci štěrkové silnice, myslí si, že je červený.
Vysvětlete mu, že je to fakt vážný.
Jsi tam?
Ten les se mi nelíbí.
Ale líbí. Říkej si, že se ti ten les líbí.
- Jede sem auto! - Jdi pryč ze silnice.
- Zastavuje? - Do hajzlu! To jsou oni!
Nehýbej se! Pozor na světlo z mobilu.
Jsou tady! Zase mě zkope.
Zůstaň, kde jsi.
- Poběžím, jak rychle to půjde. - Ne, zůstaň, kde jsi.
Zastavili kousek odsud. Slyšíš je?
Počkej, dokud nebudou pryč.
- Musím sejít ze silnice. - Vidíš něco?
Ne, je tu děsná tma! Musím si posvítit mobilem!
- Kolik procent ti zbývá? - Musím si posvítit. Jen 2 %.
- U silnice byla lavička a koš. - Jsi blízko té lavičky?
Tam je někde ten přístřešek, jak jsme u něj byli.
Ten les není tak velký, jak se zdá.
Zajdi mezi stromy a dej se k místu, kde je ten přístřešek.
A pokračuj, až vyjdeš na druhé straně.
Volala jsem policii, jsou na cestě.
Jak mám najít přístřešek v tý blbý tmě?
- Volt chtěl, abych doručil zbraně. - A udělals to?
Ne. Chtěl, abych pro něj prodával haš, ale vůbec mi to nešlo.
- Pokračuj, dokud nevyjdeš z lesa. - Vidím úplný prd.
Jdi pořád dál!
MADS ODCHOZÍ HOVOR NA MOBIL
- Jak jste daleko? - Mám les po levý straně.
Zahněte první silnicí doleva. Jedou v autě a hledají ho.
Žádná silnice tu není.
- A les máte po levé straně? - Moment!
- Už jsem tam! Jak daleko je to? - Nevím.
Vyjde nalevo od vás.
- Jak jste daleko? - Ať vyleze úplně ven z lesa.
Vůbec nic nevidím. Bude muset přelízt plot? Je tam stezka?
- Minul jsem stezku. Mám se vrátit? - Nevím.
Odsud ho nevidím, do prdele práce. Ať vyleze na silnici!
- Je tam stezka? Vidíš někde stezku? - Už budu venku. Vidím světla auta.
To je Mads, známý Dorthe. Vyběhni na silnici, takhle tě nevidí.
Už jsem z lesa venku.
- Bojím se k němu běžet. - Musíš, zlato.
Pomáhá nám. Ale musíš běžet k tomu autu. Je to důležité.
- Já se bojím! - Běž! Sviť mobilem a křič!
- Ne! - Dělej!
Jsem tady! Jsem tady!
JE NA VÝCHODNÍ STRANĚ EVERSBORGSKÉHO LESA.
MYSLÍŠ NA JIŽNÍ, ALLANE?
- Mathiasi? - Už jsem skoro u auta.
NE, NA VÝCHODNÍ! ZAVOLEJ!
To není on! To není Mads! Musíš utéct!
- Jo? - Vyšel na východní straně.
Mají ho. Zavolejte policii.
- Zavolám. Kterým směrem jeli? - To nevím!
Jo?
Vidím auto. Nevím, jestli jsou to oni, ale sleduju ho.
- Vypněte přední světla. - Ne, to bych nic neviděla.
Kde jste? Policie musí vědět, kde jste.
Takových 500 metrů po silnici, když vyjedete z lesa.
Zrovna jsem minula dva domky napravo ode mě v zatáčce.
- Kruci! Zastavuje. - Jeďte dál.
Pokračujte. V klidu. Nezpomalujte.
Jeďte dál!
- Není tu cedule "na prodej". - Jeďte dál!
To nejsou oni.
- Lokátor mi funguje. Lillemarksvej. - Jaký číslo? Lillemarksvej... kolik?
To nevím. Teď má mobil vypnutý, ale předtím tam byl.
Museli jet opačným směrem, po Lillemarksvej.
Jo?
Myslím, že je to číslo 33. U silnice je cedule "na prodej".
Vidíte před statkem nějaký auta?
Nic nevidím.
Jak daleko je to po tý štěrkový silnici ke statku?
- Nevím. Žádný statek nevidím. - Vidíte policajty?
- Ne. - Zůstaňte, kde jste. Brnknu jim.
Jo?
Mám ty peníze. Stojím u hlavní a jedu za vámi.
Kde stojíš?
Na silnici u cedule s číslem 33. Neubližujte mu. Vezu peníze.
Jo?
- Jedu tam! - To do prdele nedělejte!
- Jo, jedu tam. - Špatně to skončí, jestli...
SKRYTÉ ČÍSLO
- Ano? - Mette Eriksenová, policie.
Dostali jsme zprávu, že jste na Lillemarksvej 33. Je to správně?
Je to tak?
- Vyšel s Mathiasem ven. - Kolik je tam lidí? Kolik jich je?
Máš pro mě něco?
- Jsou tam dva vozy. - Jste přímo před stodolou?
- Máš pro mě něco? - Za chvilku jsme tam. Můžete odjet?
Musíte odtud odjet. Je to opravdu důležité.
Tak co? Máš pro mě něco?
Běž!
MAJIN SLIB
České titulky Helena Rejžková Iyuno 2025