Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Bare følg mig.
HØJSIKRET NIVEAU 5-FÆNGSEL
DOM: 25 ÅR
129, tak.
INDSATTE MÅ IKKE STARTE SAMTALER MED PERSONALE I KONTROLRUMMET
Jeg har siddet inde i otte år.
Og jeg har 14 år tilbage for særligt grov vold.
Dette miljø er en jungle.
Så jeg er nødt til at være lidt mere hård i filten.
Jeg er den store stygge ulv her.
For ellers æder de mig levende.
Sådan er det bare. Vi er på niveau fem.
Hernede er jeg sådan: "Flyt jer."
Men det er en facade.
Heroppe ændrer mine følelser sig, så snart jeg træder ind.
Hej. Godmorgen.
MÆNDENE I SYRUMMET ER EN DEL AF ET KVILTEPROJEKT I FÆNGSLET.
DERES OPGAVE ER AT LAVE FØDSELSDAGSTÆPPER
TIL ALLE PLEJEBØRN I DE OMKRINGLIGGENDE AMTER.
-Jeg skal bruge skærebordet. -Det bliver mit fokuspunkt.
Jeg tænker hvidt eller gråt. Tæppets forside har grå.
Jeg har måske en grå, der kunne fungere godt med det.
Når du får chancen,
så sæt navn på, så det kan komme i maskinen.
-Hvis navn? -Her er det.
-Vil du have bordeaux? -Nej, rød.
-Vil du have mørkerød? -Ja.
Okay.
Op hertil.
Hej, hvordan går det?
KOORDINATOR
Mændene i RJO laver tæpper til lokale plejebørn.
ALDER: 16 ÅR
De bruger frivilligt deres tid fra 07.30 til 15.30, fem dage om ugen.
Måske har de en løsladelsesdato. Måske skal de aldrig hjem.
Så det er deres måde at give tilbage på.
For fem måneder siden kom en liste over plejebørn.
Jeg så, at en ung dames fødselsdag…
DOM: LIVSTID
…var den samme som min. Og det ramte mig.
Så jeg begyndte at lave tæppet.
Mange af børnene får at vide, at de aldrig bliver til noget.
Det her giver mig chancen for at sige:
"Vi holder af dig."
Og jeg ser et færdigt produkt.
Intet matcher det, jeg har.
-Den kom ikke med instruktioner. -Kun et billede.
Det er ret fantastisk. Det er dig. Det er smukt.
-Jeg elsker den slags mønstre. -Smukt.
-Ja. -Ja.
For pokker da.
Dette tæppe skulle være 60'er- og hippieagtigt.
Når denne firkant er færdig,
skal den her på.
Ups, forkerte side.
Det skal på den side.
DOM: LIVSTID
Og så skal den være her.
Der er ni af det, vi kalder blokke.
De har 81 stykker i hver af dem.
Tolv rektangulære blokke med 99 stykker i hver af dem.
Og så er der fire store blokke i tæppet.
Og der er 99 dele per enhed.
Det bliver til over 3.500 stykker blot for forsiden.
Det er marts nu, og det skal være færdig 1. maj.
Så jeg håber på det.
HVIS DU TAGER NOGET FRA HYLDEN, SÅ RYD OP EFTER DIG SELV
Vi lærer dem at skære firkanter ud. Først kortlægger vi tæppet.
Det er afgørende at få gjort før noget andet.
I starten kan jeg se det for mig, men kan ikke kortlægge det.
Og ofte, og Ricky vil skyde mig for det, begynder jeg bare at skære.
Og så…
…vågner jeg midt om natten.
Så begynder kortlægningen.
Jeg følger ikke mønstre eller kopier.
Jeg skaber min ud fra farven ved siden af.
Sådan kan jeg lide at gøre det. Jeg gør det til mit eget.
Jeg skærer først ud til min midte.
Min midterste er normalt omkring 50 gange 30.
Når jeg har den, ved jeg, at jeg skal 30 mere op og ned,
for at føje til de 50, og så har jeg de 80.
DOM: 21 ÅR
Jeg ved faktisk ikke så meget, for jeg er stadig ny i det.
Hvilken vil du lave nu?
Jeg laver de to rækker her. Det her er den næste under den.
Det er svært at se, hvilken vej den vender.
Du gør det godt. Ingen af hjørnerne går i stykker.
Organiseret kaos er den bedste beskrivelse af rummet.
-Hvem har min saks? -Kom med den her.
Det er som en tegneseriefigur,
der kommer med en saks, og der flyver papir overalt.
Noget er helt galt.
-Det er skidt. -Hvordan gjorde du?
Det er en proces med at klippe, sy og stryge.
Klippe, sy, stryge, og så fortsætte.
Videre til næste trin. Nu til det bagerste.
Det her bliver hele bagsiden på sommerfugletæppet.
De tager den til kvilterummet, hvor han gør sit job.
Gør klar til at se et færdigt tæppe.
Okay, lad os se.
Det ser godt ud.
Sådan. Rul det sammen.
Vi er et lille fællesskab i et stort.
-Det ser godt ud. -De er større.
Jeg forhaster mig.
Udenfor gruppen er man blandt alle de andre.
Men de aner ikke, hvordan vi har det heroppe.
Ikke alle forstår det, men vi gør.
De fyre er her.
Jeg elsker at hænge ud med hver eneste af dem.
Vi har samme indstilling, og vi inspirerer hinanden.
Og vi har forskellig smag.
Fred elsker farver.
Den her skal…
Jimmy elsker stjernerne.
Det er smukt.
Rod vælger materialer.
Det her er min præference. Sommerfugle.
Må jeg vise den, jeg har lavet her?
Jeg lavede det her i sidste uge til en pige.
Jeg lavede det.
Hvis du laver syv og en halv, tager du bare…
…en ottendedel fra denne side, en ottendedel fra den her, eller en kvart…
-Så er det rigtigt? -Ja.
-Hvordan ved du det? Jeg har den nu. -Ja.
Ricky er en god lærer.
Efter en uge laver man bedre tæpper, end man nogensinde havde troet.
Hvis man behøver hjælp,
eller skal lære noget, går man til Ricky.
Han har aldrig syet før. Han skal lære, hvordan man gør det.
Vi gjorde det faktisk ret godt.
Det er rester fra hans andre tæpper.
Jeg skærer dem i småstykker og syer dem sammen igen.
Det er mesteren.
Vi lærer af sensei.
De fleste herinde har virkelig klokket i det.
De leder efter… Hvad siger man?
Et formål.
Hiv lidt, så løsner den op. Drej den.
Det kalder man "fuldendt".
Jeg elsker det, jeg laver.
At gør noget for plejebørnene. Det er det, jeg elsker mest.
Når jeg tænker piger, tænker jeg lyserød, lilla og grøn.
Når jeg tænker på drenge, tænker jeg sort, gul og blå.
Jeg zoner ud, og jeg syer bare.
Det er min vej ud.
Det her sender mig udenfor. Når jeg gør det, er jeg slet ikke herinde.
Ikke alle kan arbejde her.
De må ikke have nogen overtrædelser.
Jeg undgår at tænke på, hvorfor de sidder inde.
Jeg behandler dem som mennesker, for det er det, de er.
Min mor er den største grund til, at jeg gør det her.
Hendes mor, min bedstemor,
lavede alt deres tøj og tæpper ud af lapper.
Det her er, hvad min barndom har givet mig.
Jeg var ret ung, da jeg røg i fængsel.
Placer fingeren og hold der. Lige i hjørnet…
Jeg er 64 år nu.
Jeg røg ind, da jeg var 20.
Jeg var bare et røvhul, og jeg klokkede virkelig i det.
Men jeg kom ikke fra en skidt baggrund. Jeg havde en god mor og far.
Jeg havde det godt.
Man hænger bare med de forkerte typer, og så begår man en fejl.
Men det er vi væk fra nu.
Det er første gang, Jeremiah laver et tæppe.
DOM: LIVSTID
Ser man på disse punkter,
så passer de perfekt.
Mit første tæppe.
Så har jeg gjort det godt.
Mor ville være stolt.
Ja.
Ups, forkert side.
Spred det helt ud.
Jeg har siddet inde i snart 38 år.
Efter noget tid begynder man at tænke på sin familie.
Og når man tænker på dem, kommer sandheden frem.
"Hold da op, alt det, jeg har gjort."
Jeg var narkoman.
Det var alkohol for mig.
Mit fald skete i mine 20'ere.
Der fik jeg en drabssag på halsen.
Og jeg er skyldig.
Helt sikkert.
-Så… -Det handler om at tage ansvar.
Det er en skam, at vi ikke følte og viste det,
før vi havnede her.
Det er en bitter pille at skulle sluge.
Ægte anger.
Efter 30 år…
Det er bare…
Ja.
Min mor betyder nemlig meget for mig.
Det er hårdt.
Det er hårdt at tale om.
Okay, vi har fået en pakke.
Hvad er der i kassen?
Sådan sagde han det. "Vi har fået en pakke."
Alt, vi har, er doneret.
Var det ikke for gavmilde folk, der donerede til os,
kunne vi ikke gøre det.
Denne hylde er mest børneting.
Vi har nogle tegneserieagtige donuts, musik, et med klaverer på.
Lidt mere mad. Vi har peanuts. Vi har også bacon.
Det er fyldet til de vægtede tæpper og veste til autistiske børn.
Man må ikke komme forbi denne dør, for her er værktøjet.
Vi har sakse og rulleskærere.
De skarpe, som de siger.
Alt med en skarp spids.
De vil ikke have, at nogen render rundt med dem.
Om morgenen skriver de sig ind i værktøjsloggen.
Potter, der står der, dette er hans værktøjspose.
Den er tildelt ham.
Vi har en liste her, der fortæller, hvad der er i posen.
Hvis han er derude, og posen bliver væk, så har han ansvaret.
Heldigvis er ingen blevet væk endnu.
Da jeg var yngre,
lærte jeg at sy, fordi jeg polstrede ting.
Jeg havde åbnet en møbelforretning.
Jeg har aldrig syet den slags. Jeg arbejdede med læder og vinyl.
Med vinyl og læder skal man hive og trække.
Det her er mere blødt.
Ups, jeg lavede en lille fejl.
En upsedasse.
Det tog mig halvanden uge
at få mine hænder til at arbejde med noget lettere.
Jeg vil stryge det her.
Jeg havde lavet et sommerfugletæppe,
og det var så smukt.
Vi kaldte det Ildfluen på grund af nogle af farverne.
Det var så smukt.
SORT OG STOLT
Min mor elskede sommerfugle.
Og derfor elsker jeg sommerfugle.
Når jeg laver dem, tænker jeg på hende.
Hun sagde til mig, jeg ikke måtte blive den, jeg var engang.
Ikke have den vrede.
Være mere tålmodig.
Være mere forstående og medfølende.
Bare fordi nogen har gjort noget ondt mod en,
behøver man ikke gøre gengæld.
Det lyder måske underligt,
men når jeg ringer hjem, kan min familie høre det på min stemme.
I vores samtaler siger de: "Du har ændret dig. Du gjorde det."
"Ja, jeg gjorde det."
Kun sommerfugle.
Han har styr på det der. Nu skal han til trekanterne.
HYP-HYP!
Jeg har hovedpine.
Har du en bøtte Tylenol?
Det kræver en hel bøtte.
Jeg hopper frem og tilbage mellem farver og mønstre…
Jeg ved ikke, hvad jeg laver.
Jeg…
Når…
Jeg er gammel, og jeg må tage mig sammen.
Jeg skal lave 17 kæmpe blokke som den der.
Jeg har lavet små skitser hele natten.
Når noget går mig på, står jeg op og laver dem.
Deadline er om to uger, og jeg knokler løs.
For fanden. Jeg kludrede i det.
Hver række er syet sammen i den forkerte retning.
Jeg må pille rækkerne fra hinanden,
vende dem om, og sy dem sammen igen.
Jeg skal hive to store firkanter fra hinanden,
vende dem, og sy dem om.
Det var ikke planen…
Han kan godt blive lidt frustreret.
Det er træls.
-De skal stryges først. -Det gør jeg hurtigt.
-Okay. -Hvor længe det nu tager.
Det burde ikke tage lang tid.
Da tiden til 60'er-tæppet begyndte at glide fra mig,
trådte Potter til.
Du gør det fantastisk. Se lige. Hver og en er perfekt.
Han gør det hurtigt.
Han overrasker en.
Når du har lavet de første to, lægger du dem der.
-To ad gangen? -Præcis.
-Okay. -Du har den.
Jeg er klar.
Hvis jeg mødte mit yngre jeg, ville jeg sige,
vi burde fokusere mere på at hjælpe andre.
Og…
…det var tabet af min søn i 2000, der forårsagede det.
Min søn døde, da han var 15.
Han skulle have nyt hjerte og lunger.
Og jeg var 40 år gammel og i fængsel.
Jeg havde kun skyldfølelsen.
Når jeg er her og laver det her,
kan jeg holde fokus.
Når jeg er fokuseret, tænker jeg ikke på de ting.
-Du skal hvæsse min saks. -De er gamle og slidte.
Det føltes, som om der røg en flig af.
-Du kan tro nej. -Han blev næsten snydt.
For fanden.
-Den kan klippe hul i armen. -Ricky bliver trynet.
-Ja. -Ricky tager vesten på.
-Måske vil den berolige ham. -Alt, der kan sinke ham.
-Den klæder dig, Ricky. -Tak, Rod.
Et minut.
Du er en god mannequin.
Den her vejer 2,7 kilo. God til børn op til 27 kilo.
De skal til en skole for autistiske børn.
Her er…
Her er et svar fra engang, vi sendte noget til børnene.
Der står: "Hej, jeg arbejder på hjemmet, og jeg ser drengene, der får gaverne.
Den ældste sagde, det var den bedste jul nogensinde, og var meget glad.
Den yngste, der har svær autisme, elsker sin,
og har nu overtaget stuen som sit eget legerum.
Hun takker jer mange gange og sætter stor pris på det.
De har aldrig været så glade."
Det rammer mig.
Hr. Potter.
-Ja. -Vil du med mig?
Ja. Jeg følger dig, Fred.
-Jeg har spredt det ud her. -Fedt.
Og lige der…
…og…
-Det er vildt. -Ja.
Det ligner, at stykket kommer tilbage her.
-Ja. -Det tager form.
Ved et uheld bliver det her ret fedt.
Det tror jeg også.
-Når du er klar. -Okay.
-Vi skal gøre dem klar. -Ja.
Okay.
Den fik du ordnet.
Okay.
-Har du en nøgle? -Skal jeg sladre om ham?
De vil elske dem.
Fred er væk.
Forleden fik Fred en anmærkning,
så han røg ud.
Han arbejdede med ting i cellen.
Han blev taget med små barberblade til at klippe tøj og fikse det.
Det er hårdt.
Holder man ikke fokus herinde, så ender man, som han gjorde.
Han var pokkers god til arbejdet.
Men nogle gange havner man i noget møg og bliver forflyttet.
Enhver kan havne i noget møg, og så må man ikke komme her.
Det bliver anderledes uden Fred.
Glem ikke, hvor vi er. Vi er ikke perfekte, men vi prøver.
Vi prøver at gøre det bedre.
Måske har han bare brug for lidt mere for at gør det bedre.
Hej, Paul. Her er 60'er-tæppet.
Et øjeblik.
Hvad pokker?
Det er helt ødelagt.
Vi må stoppe.
Lad os få det af. Vi må tilbage med det.
Vi har et problem.
Det skal være færdigt, inden ugen er omme.
Se her.
Materialet var ikke strakt helt ud.
Og så kommer der små buler.
Og det kan jeg ikke godkende.
For nogen skal have tæppet i lang tid.
Vi må tage det hele af.
Den her sidder skidt.
Fred, for helvede.
Tag den med herover.
Der er så mange.
Har du en lille firkant?
Samme slags materiale.
-De grønne? -Nej. Ikke noget grønt.
-Okay. -Ja, den der. Okay.
Nåede Fred at se det?
Han nåede ikke at se det.
Det her skal på igen.
Se, det er væk.
Helt væk. Ser I, hvor nemt det er? Intet problem.
Så er det oppe.
Jeg kan ikke få det højere op.
Lad os vise bagsiden.
Vi havde et lille tilbageslag.
Nu er vi på sporet igen.
Rick bliver knust, når jeg skal væk.
Jeg skal til et lavere niveau.
Forhåbentlig kommer jeg hjem om fem år eller mindre.
Vi har været her i mange år.
Vi har afsonet næsten 25 år sammen.
-Vi bliver ikke… -Vi mister aldrig kontakten.
Det er hårdt, når en, man holder af, skal væk.
Efterhånden har jeg set mange folk komme og gå de sidste 40 år.
Og det er hårdt.
Hvem ved? Måske sender de mig ud en dag.
Forhåbentlig.
Men fortjener jeg…
Jeg er skyldig. Det fortæller jeg alle.
Jeg kan ikke forestille mig, hvad familien må føle.
Det kan jeg ikke.
Men man må bare…
…håbe, de kan tilgive, som jeg har tilgivet mig selv.
Så det er mest…
De fleste kan ikke tilgive sig selv. Så de sidder fast.
De har stadig dæmonerne i sig.
Man skal tilgive sig selv, før man kan tilgive andre.
Man skal elske sig selv, før man kan elske andre.
-Ikke? -Det skal man kunne.
Jeg kan godt indrømme,
jeg har sluppet mine dæmoner ud et par gange i fængslet.
Og jeg er ikke stolt af det.
Men man må bare…
Man må give slip på det. Ellers æder det en op.
TAK
Hej, White.
For pokker da!
Hold da op.
De fik dem.
"…udtrykke min tak til hr. White (Chill) og de andre, der har syet tæpperne."
Hold da op!
-Det er godt. -Ja.
Det er sødt.
Fedt.
Jeg får det sat op på tavlen.
De her… De er skåret på forhånd.
-De er ikke lige… -72,16.
De skal ikke være…
Jeg klipper det af og sætter den anden på…
SIDEN PROGRAMMET STARTEDE ER NÆSTEN 2.000 TÆPPER
BLEVET UDDELT TIL LOKALE VELGØRENHEDER OG PLEJEBØRN.
TAK TIL ALLE DELTAGERE I RJO
VED SOUTH CENTRAL CORRECTIONAL FACILITY I LICKING, MO, FOR AT DELE DERES HISTORIE.
Tekster af: Jesper Sodemann