Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Bare følg etter meg.
Hei.
KVILTERNE
HØYSIKKERHETSFENGSEL NIVÅ 5
DOM: 25 ÅR
129, takk.
INNSATTE SKAL IKKE KOMMUNISERE MED ANSATTE I KONTROLLROMMET.
Jeg har vært fengslet i åtte år,
og jeg har 14 år igjen for grov legemsbeskadigelse.
Dette miljøet,
det er en jungel.
Så jeg må være litt mer røff i kantene.
Jeg er den store, stygge ulven her.
Det må jeg være, ellers eter de meg.
Det er bare sånn det er. Vi er på nivå 5.
Så her nede sier jeg: "Unna vei."
Men det er en fasade.
For her oppe forandrer følelsene mine seg når jeg kommer inn.
Hva skjer? God morgen.
Legg tråden i den fargen på.
MENNENE I SYROMMET ER EN DEL AV ET KVILTEPROSJEKT I FENGSELET.
OPPDRAGET ER Å KVILTE BURSDAGSTEPPER
TIL ALLE FOSTERBARN I FYLKENE RUNDT.
-Jeg må bruke skjærebordet. -Dette blir midtstykket mitt.
Jeg tenkte på hvit eller grå. Forsiden av teppet er grått.
Jeg kan ha fått inn en grå som kan fungere der.
Når du får sjansen…
Må ha et navn på dette, så det kan gå i kviltemaskinen.
-Hvilket navn vil du ha? -Her.
-Vil du ha burgunder? -Nei, rødt.
-Vil du ha mørkerødt? -Ja.
Ok.
Opp hit.
Hei, hvordan går det?
KOORDINATOR FOR RJO
Mennene i RJO lager tepper til lokale fosterbarn.
ALDER - TEPPE - ANSVARLIG
De bruker tiden sin frivillig fra 07:30 til 15:30, fem dager i uken.
De kan ha en dato eller ikke. De skal kanskje aldri hjem.
Så dette er deres måte å gi tilbake på.
For fem måneder siden kom en liste over fosterbarna inn.
Og jeg så tilfeldigvis en ung dame, bursdagen hennes…
DOM: LIVSTID
…var samme som min.
Og det påvirket meg sterkt. Så jeg begynte å lage teppet.
Mange av barna har blitt fortalt at de aldri blir noe.
De blir aldri bra folk.
Dette er min sjanse til å gi dem noe som sier:
"Vi bryr oss om deg."
Og jeg kunne se et ferdig produkt.
Ingenting passer til det jeg har.
-Det var ingen instruksjoner. -Nei. Bare et bilde.
Dette er ganske utrolig. Dette er deg. Det er vakkert.
-Jeg liker mønstre, design som dette. -Vakkert.
-Ja. -Ja.
Fader.
Til dette teppet ønsket de seg 60-tallet og hippietiden.
Når denne firkanten er ferdig,
skal dette på.
Oi, feil side.
Det skal på denne siden.
DOM: LIVSTID
Og så skal dette være her.
Det er ni av det vi kaller blokker.
Det er 81 stykker i hver av dem.
Tolv rektangulære blokker, 99 stykker i hver av dem.
Og så er det fire store blokker i hele teppet.
Og de har 99 stykker per enhet.
Dette viste seg å bli over 3 500 lapper, bare på forsiden.
Det er mars nå, og jeg må ha det gjort innen første mai.
Så jeg håper.
NB!
OM DU HENTER NOE FRA HYLLA, RYDD OPP ETTER DEG.
Vi lærer dem å skjære ut firkantene.
DOM: LIVSTID
Det første vi gjør, er å tegne teppet i et rutenett.
Det er viktig å gjøre det før alt annet.
I starten ser jeg det for meg, men jeg kan ikke tegne det.
Mange ganger, og Ricky skyter meg for dette,
men jeg begynner å skjære.
Og så…
…våkner jeg midt på natten.
Da begynner jeg å tegne.
Jeg følger ikke mønstre. Jeg liker ikke å kopiere.
Jeg baserer mine på fargen ved siden av.
Jeg liker å gjøre det sånn. Så jeg krever det. Det tilhører meg.
Så det jeg gjør, er at jeg skjærer ut midtstykket først.
Det er omtrent 125 cm ganger 75 cm.
Når jeg har en 125 ganger 75, da trenger jeg 75 til
for å legge til de 125,
og det er mine 300.
DOM: 21 ÅR
Jeg vet ikke så mye selv, for jeg er fortsatt ganske ny.
Hvilken skal du ta nå?
Avslutt de radene, så er dette neste rad som kommer rett under denne.
Det er vanskelig å si hvilken vei denne skal.
Du er flink.
Du ser at ingen av hjørnene dine åpner seg.
Organisert kaos er den enkleste måten å beskrive det rommet på.
-Hvem har kniven min? -Ta det opp hit.
Det er litt som den lille tegneseriefiguren
som kommer inn med sakser og papirer flyvende i alle retninger.
Noe er helt feil.
-Liker ikke dette. -Hvordan klarte du det?
Det er en prosess mellom å skjære, sy, stryke,
skjære, sy og stryke, du går i sirkler.
Neste steg er å lage baksiden.
Dette er hele baksiden av sommerfuglteppet.
De tar det med til kvilterommet. Han skal gjøre jobben sin.
Gjør deg klar til å se et ferdig teppe.
Ok, la oss se.
-Det ser bra ut. -Hei.
Hei.
Sånn. Rull det opp.
Vi er et lite samfunn i et stort samfunn.
ÅPENT
-Ser bra ut. -Disse er større.
Jeg går for fort frem.
Utenfor RJO er du blant alle de andre.
Men de aner ikke hvordan vi har det her oppe.
Ikke alle skjønner det, men vi skjønner det.
De karene her inne,
jeg elsker å være sammen med dem alle.
Vi har samme vibber, og vi jobber med hverandre.
Og så har alle ulike smaker.
Fred liker de fargene.
Denne skal…
Jimmy har stjernene.
De er bare vakre.
Red, han velger materialer.
Dette er min stil. Sommerfugler.
Om mulig, kan jeg vise deg et jeg har laget?
Absolutt.
Jeg lagde dette forrige uke
til en jente.
Jeg lagde dette.
Hvis du tar 19 centimeter, tar du
en åttendedel på denne siden, en åttendedel her, eller en kvart…
-Og det blir rett? -Det blir perfekt.
-Det visste jeg ikke. Men nå vet jeg. -Lenge. Ja.
Ricky er en god lærer.
På en uke lager du noen av de beste teppene
du aldri trodde du kunne lage.
Hvis du trenger hjelp med noe
eller vil lære å lage noe, er Rick rett mann.
Han har aldri sydd før, og han skal få lære dette.
Du gjorde det bra på disse.
Det er rester fra teppet hans og andre tepper.
Jeg tar dem og skjærer dem opp og blander dem og syr dem sammen.
Dette er mesteren.
Vi lærer av senseien.
De fleste her inne har rotet det skikkelig til.
De leter etter, hvordan sier man det?
Et formål.
Du tar litt… Løsne denne. Vri den.
Det er det du kaller "komplett".
Jeg elsker det jeg gjør.
Jeg elsker å hjelpe fosterbarna. Det er det jeg elsker mest.
Når jeg tenker på jenter, tenker jeg på rosa, lilla og grønn.
Og når jeg tenker på guttene, tenker jeg på svart, gult og blått.
Jeg soner ut, og jeg bare syr.
Dette er utveien min. Det er dette som får meg ut herfra.
Når jeg gjør dette, er jeg ikke her.
LIVSPRINSIPPER DAGLIG BIBEL
Ikke alle kan jobbe her. De må ikke ha regelbrudd eller anmerkninger.
Jeg prøver å ikke tenke på hvordan de har havnet her.
Jeg behandler dem som mennesker, for det er det de er.
Moren min er den største årsaken til at jeg vil gjøre dette.
Moren hennes, bestemoren min,
hun lagde alle klærne og teppene deres av lapper.
Så dette har jeg fra barndommen.
Jeg var ganske ung da jeg ble fengslet.
Legg fingeren der. Hold det. Rett i hjørnet. Nå…
Jeg er 64 år gammel nå.
Jeg ble fengslet da jeg var 20.
Jeg var bare en drittsekk, og jeg rotet det skikkelig til.
Men jeg har aldri hatt en dårlig bakgrunn, jeg hadde gode foreldre.
Jeg hadde noe bra.
Du bare møter feil folk, og man gjør den feilen.
Men vi er borte fra det nå.
Dette er første gang Jeremiah lager et teppe.
DOM: LIVSTID
Og du ser på disse punktene,
er alt helt perfekt.
-Mitt første teppe. -Så da har jeg gjort jobben min.
Mamma ville vært stolt av det.
Ja.
Oi, feil side.
Legg det helt ut dit.
Jeg har sittet inne i nesten 38 år, ikke sant?
Etter en stund begynner du å tenke på familien din.
Og når du tenker på dem, da kommer sannheten frem.
Jøss. Alt det jeg gjorde.
Jeg var narkoman.
Det var alkohol for meg.
Min undergang kom da jeg var i 20-årene.
Og det var da jeg ble dømt for en drapssak, og…
Jeg er skyldig i det jeg gjorde.
Absolutt.
-Så ja… -Tar ansvar.
Det er synd at vi ikke følte det og viste det
før vi havnet her.
Og det er den vanskelige pillen å svelge.
Ekte anger, vet du.
Etter 30 år, er du…
Du vet, det er bare…
Ja, jeg vet ikke.
For moren min betyr mye for meg, ikke sant?
Det er tøft.
Det er vanskelig å snakke om.
Ok, vi har fått en pakke.
Ok. Hva er i esken?
Det var sånn han sa det. "Vi har fått en pakke."
Alt vi har her er donert.
Hadde det ikke vært for at folk med store hjerter donerte til oss,
kunne vi ikke ha gjort dette.
Denne hyllen her, dette er stort sett bare barnegreier.
Vi har noen tegneserieaktige smultringer,
musikk, et stykke med pianoer på.
Litt mer mat. Vi har peanøtter. Vi har bacon også. Ja.
DOM: 35 ÅR
Dette er fyllet til vektteppene våre og til vektvester for autistiske barn.
Mennene skal ikke komme forbi denne døren, for her har vi verktøy.
Vi har sakser, vi har rullekniver.
De kaller dem stikkere.
Alt som har en skarp spiss.
For de vil ikke at noen skal løpe rundt med disse.
Når de kommer om morgenen, signerer de i verktøyloggen.
Potter, han står der. Det er verktøyveska hans.
Den er tildelt ham.
Vi har oversikt over lageret. Det står hva som er i denne veska,
så når han er der ute, hvis veska forsvinner,
er han ansvarlig for den.
Heldigvis har aldri noe forsvunnet.
Da jeg var yngre,
kunne jeg sy, men jeg drev med møbeltapetsering.
Jeg hadde et møbeltapetseringsverksted.
Jeg har aldri sydd sånt som dette. Mitt var alltid med lær og vinyl.
Med vinyl og lær må du trekke og dra.
Dette er mykere.
Oi. Jeg gjorde en liten feil.
En tabbe.
Det tok meg omtrent en og en halv uke
å bli vant til å holde på med noe lettere.
Ja, jeg må stryke dette.
Jeg hadde laget et sommerfuglteppe,
og dette var så vakkert.
Vi kalte det "Firefly".
Med noen av de andre fargene i det, det var så vakkert.
SVART OG STOLT
Moren min elsket sommerfugler.
Det er bare sånn. Derfor elsker jeg sommerfugler.
Hver gang jeg lager sommerfugler, tenker jeg på henne.
Det viktigste hun har bedt meg om, er å ikke gå tilbake til den jeg var.
Ikke ha det sinnet.
Vær mer tålmodig,
mer forståelsesfull og medfølende.
Og bare fordi noen gjør noe slemt mot deg,
trenger du ikke å gjøre det mot dem.
Det vil høres litt rart ut å si,
men når jeg ringer hjem, folket mitt, de hører det i stemmen min.
Bare samtalene vi har, de sier: "Du har forandret deg. Du har klart det."
Jeg sier: "Ja, jeg har klart det."
Bare sommerfugler.
Han har mestret det, ser du? For nå er han på trekantene.
HYPP!
Jeg har hodepine.
Har du en flaske paracetamol?
Jeg trenger hele flasken.
Fargene og mønstrene blir for mye for meg, og…
Jeg vet ikke hva jeg gjør i dag.
Jeg er…
Når…
Jeg er gammel, og jeg må fokusere.
Jeg har 17 svære blokker til som jeg må lage.
Og jeg tilbrakte hele natten på de små skissene mine.
Når ting plager meg i hodet, setter jeg meg opp og gjør det.
Fristen er om to uker, og jeg stresser hvert minutt.
Faen!
Jeg rotet det til.
Hver rad ble sydd sammen i feil retning.
Jeg må ta fra hverandre alle radene,
snu dem den andre veien, og så sy dem sammen igjen.
Så jeg må dra to av disse store firkantene fra hverandre,
snu dem og sy dem på nytt.
Dette var ikke en del av dagens…
Han blir litt frustrert til tider.
Jeg fikser disse.
-De må strykes først. -Jeg kan gjøre det raskt.
-Ok. -Eller hvor lang tid det tar.
Det tar ikke lang tid.
Da jeg begynte å gå tom for tid på dette 60-tallsteppet,
trådte Potter til.
-Du er flink. -Takk.
Se på det. Alle er perfekte.
Han får det raskt gjort.
Han sjokkerer deg.
Du gjorde de to første. Legg dem til side.
-Bare ta to om gangen? -Nettopp.
-Ok. -Du fikser det.
Jeg er klar.
Hvis jeg skulle se på mitt yngre jeg, ville jeg sagt
at vi bør fokusere mer på å hjelpe hverandre.
Og
det var det å miste sønnen min i 2000 som fikk det til å skje.
Sønnen min døde da han var 15.
Trengte hjerte- og lungetransplantasjon. Og her var jeg i fengsel i en alder av 40.
Jeg hadde bare skyldfølelse.
Å være her og det vi gjør,
det holder meg fokusert.
Og da tenker jeg ikke på de tingene.
-Du må kvesse saksen min. -De blir gamle og slitte.
Ja, det var som om biter manglet.
-Du våger ikke. -Han ble nesten lurt.
Å, faen.
-Du får hull i armen din. -Ricky prøver å bli dominert.
Å!
-Ja. -Vi tar vesten på Ricky.
-Kanskje den har en beroligende effekt. -Alt for å sinke ham.
-Ser bra ut på deg, Ricky. -Takk, Rod.
Ett minutt.
Du er en bra mannekeng.
Denne er 2,7 kilo. Passer til en unge på opptil 30 kilo.
De skal til en skole for autister.
Her er…
Her er et av svarene vi fikk på en vi sendte til disse barna.
"Hallo. Jeg jobber i et hjem,
og jeg ser guttene som får gavene.
Den eldste sa det var hans livs beste jul,
og var veldig glad. Den yngste, som har alvorlig autisme,
elsker sin og har tatt over stua til sitt eget lekerom.
Hun takker dere veldig, og hun setter stor pris på det.
Hun sier hun aldri har sett dem så glade."
Det gjør meg rørt.
Mr. Potter.
-Ja. -Vil du bli med meg?
Ja. Jeg følger etter deg, Fred.
Jeg har lagt dette ut.
Flott.
Og akkurat
der.
Og…
-Det er vilt. -Ja.
Ser ut som om dette stykket kommer hit og går tilbake.
-Ja. -Det kommer seg.
Jeg tror at dette tilfeldigvis blir kjempekult.
Ja, jeg tror det.
-Når du er klar. -Greit.
-Ok, vi må gjøre disse klare. -Ja.
Ok.
Du fikk den ned.
Ok.
Har du en nøkkel nå?
De vil like dem.
Fred er borte.
Her om dagen fikk Fred en anmerkning,
og de måtte kaste ham ut.
Han pleide å jobbe med ting i cellen.
Og han ble tatt med et lite barberblad, han skar i klær og fikset dem.
Det er tøft.
Hvis du ikke fokuserer
og prøver å beholde dette, vil du falle, som ham.
Han var en jækla god arbeider.
Men noen ganger blir man flyttet.
Og her kan alle flyttes og bli plassert der nede.
Og da kan du ikke komme opp hit.
Jeg tror det blir annerledes uten Fred.
Ikke glem hvor vi er. Vi er ikke perfekte, men vi prøver.
Vi prøver bare å være bedre.
Kanskje han trengte et par skritt til for å bli bedre.
Det er alt.
Hei, Paul. Leverer 60-tallsteppet.
Vent.
Hva søren?
Det er helt ødelagt.
Vi må stoppe.
La oss få dette av. Vi må ta det ned og få det av.
Vi har et problem.
Vi må få det gjort før uken er omme.
Se på dette.
Materialet var ikke helt strukket ut.
Og da får man små humper.
Og noe sånt kan jeg ikke godkjenne.
For dette er… Noen kommer til å beholde det lenge.
Vi må ta av hele greia.
Dette er ille.
Å, Fred. Fy faen.
Ta det med hit.
Så mange firkanter.
Har du noe? Bare en liten firkant.
Samme type materiale.
-De grønne bitene? -Nei. Ikke grønt.
-Ok. -Sånn, ja.
Har Fred fått se det?
Han har ikke fått se det ennå.
Vi må få dette på igjen.
Ser du? Det er borte.
Alt er borte. Ser du hvor lett det var? Ingen stor sak.
Det er oppe!
Så høyt som jeg klarer.
La oss vise baksiden.
Vi hadde et lite tilbakeslag.
Greit. Nå er vi tilbake.
Ricky vil bli fortapt. Han blir knust når jeg drar.
-Ja. -Jeg skal til et lavere nivå.
Forhåpentligvis er jeg hjemme om fem år. Eller mindre.
Vi har vært her i mange år.
Ja, vi har sonet nesten 25 år sammen.
-Vi skal ikke… -Vi mister aldri kontakten.
Det er tøft når noen du liker, drar.
Etter mange år, som jeg sa, jeg har sett folk dra, som sagt,
i nesten 40 år.
Og det er vanskelig.
Hvem vet? En dag sender de meg kanskje ut herfra.
Forhåpentligvis.
Men fortjener du…
Jeg gjorde det jeg gjorde. Det sier jeg til alle.
Og jeg kan ikke forestille meg hvordan familien har det.
Jeg klarer ikke.
Men du vet, det er bare noe du må
håpe at de kan tilgi, som jeg tilgir meg selv.
Så det er mest…
De fleste kan ikke tilgi seg selv. Derfor kan de ikke endre seg.
Den demonen er fortsatt i dem.
Du må tilgi deg selv før du kan tilgi andre.
Som man må elske seg selv før man elsker andre.
-Skjønner du? -Man må gjøre det.
For jeg kan stå og si rett ut
at jeg har sluppet demonen min ut noen ganger i fengsel.
Og jeg er ikke stolt av det.
Men du må bare…
Du må gi slipp på det. Gjør du ikke det, vil det spise deg opp.
TAKK
Hei, White.
Ja. Dæven!
Jøss.
De fikk dem.
Jøss.
"…uttrykke min takknemlighet til Mr. White (Chill)
og andre menn som syr tepper."
Jøss!
-Det er bra. -Ikke sant.
Det er veldig fint.
Fantastisk.
Nå henter jeg stiftemaskinen og henger det på tavla.
Disse er… De var ferdig skåret.
-De er ikke rette… -183, 41.
De skal ikke være…
Jeg trimmer av dette og legger det andre oppå…
SIDEN DETTE PROGRAMMET STARTET OPP, HAR NESTEN 2000 TEPPER
BLITT GITT IDEELLE STIFTELSER, VELDEDIGHETER OG FOSTERBARN.
TAKKNEMLIGHET TIL ALLE DELTAKERNE I RJO
VED SOUTH CENTRAL FENGSEL I LICKING I MISSOURI SOM DELTE HISTORIENE SINE.
Tekst: Susanne Katrine Høyersten