Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kom här.
Hej.
HÖGSÄKERHETSFÄNGELSE
DÖMD TILL 25 ÅRS FÄNGELSE
129, tack.
INTAGNA FÅR EJ TILLTALA PERSONAL I KONTROLLRUMMET
Jag har suttit inne i åtta år.
Och jag har 14 år kvar för grov misshandel.
Det här stället är som en djungel.
Så jag måste vara lite tuffare.
Jag är som Stora stygga vargen här. Annars äter de mig levande.
Så är det. Det är en högsäkerhetsavdelning.
Så jag bara: "Ur vägen!"
Men jag spelar bara.
Så fort jag kommer in här förändras mina känslor.
Läget? Godmorgon.
GRUPPEN FÖR REPARATIV RÄTTVISA
MÄNNEN I SYRUMMET DELTAR I ETT LAPPTÄCKESPROJEKT.
DERAS UPPGIFT ÄR ATT GÖRA FÖDELSEDAGSTÄCKEN
TILL ALLA FOSTERBARN I KRINGLIGGANDE KOMMUNER.
-Jag behöver tillskärningsbordet. -Det här ska jag ha i mitten.
Jag tänkte mig vitt eller grått. Framsidan av täcket är grått.
Jag fick precis in ett grått tyg som kan funka.
När du hinner…
…kan du sy ett namn på den här till täcket?
-Vilket namn? -Här är det.
-Vill du ha vinröd? -Nej, röd.
-Mörkröd? -Ja.
Okej…
Upp hit.
Hej, hur är det?
SAMORDNARE, REPARATIV RÄTTVISA
Männen i gruppen syr täcken åt fosterbarn i närområdet.
De arbetar frivilligt från 7.30 till 15.30, fem dagar i veckan.
Vissa vet när de kommer ut, andra kanske aldrig blir fria.
Så det här är deras sätt att ge nåt tillbaka.
För fem månader sen fick vi en lista på fosterbarn.
Och jag råkade se att en flicka fyllde år…
DÖMD TILL LIVSTID
…samma dag som mig.
Jag kunde inte glömma det. Så jag började sy på täcket.
Många av barnen har fått höra att det aldrig kommer att bli nåt av dem.
Det här är min chans att ge dem nåt och säga att vi bryr oss om dem.
Och jag visste hur den skulle se ut.
Inget matchar det jag har.
-Fick du inga instruktioner? -Nej. Bara en bild.
Det här är otroligt. Det är du. Så vackert.
-Jag gillar såna här mönster. -Jättefint.
-Ja. -Jäklar.
De ville att täcket skulle vara inspirerat av 60-talet och hippiekulturen.
När den här rutan är klar, ska jag sy på den här.
Oj, fel sida. På den här sidan ska det sitta.
DÖMD TILL LIVSTID
Och den här ska sitta här.
Det är nio block, som vi kallar dem.
Det är 81 bitar i vart och ett.
Och så 12 rektangulära block med 99 bitar i varje.
Sen är det fyra stora block över hela täcket.
Och de har 99 bitar var.
Det visade sig bli över 3 500 bitar, bara på framsidan.
Det är mars nu, och jag måste bli klar till 1 maj.
Så jag håller tummarna.
OBS! OM NI TAR NÅT FRÅN HYLLAN, RÄTTA TILL HÖGARNA EFTERÅT.
Vi lär dem klippa rutor. Och vi börjar med att rita upp ett täcke.
Det är viktigt att göra det innan man gör nåt annat.
När jag börjar kan jag se det i huvudet, men inte rita det.
Det här gör Rick vansinnig, men ofta börjar jag bara klippa.
Sen…
…vaknar jag mitt i natten.
Då börjar jag rita.
Jag använder inte mönster. Jag vill inte kopiera.
Jag baserar min på vilken färg som är bredvid.
Jag gillar att göra så. Det är mitt sätt, mitt eget sätt.
Så jag klipper ut det jag ska ha i mitten först.
Mittenbiten brukar vara 125 gånger 75 cm.
När jag är klar med den vet jag att jag behöver 75 cm till på längden.
Om jag lägger det till 125 cm blir täcket två meter.
DÖMD TILL 21 ÅRS FÄNGELSE
Jag vet faktiskt inte så mycket än, för jag är ganska ny.
Vad ska du göra nu?
Jag ska göra färdigt de här två raderna. Det här är nästa rad.
Det är svårt att se hur den ska sitta.
Det går fint för dig. Inga av dina hörn glider isär.
"Organiserat kaos" beskriver det här rummet bäst.
-Vem har min tygskärare? -Ta hit den.
Det är som en liten seriefigur
som kommer in med en massa saxar och det flyger papper överallt.
-Det är nåt som inte stämmer. -Hur fan gjorde du det där?
Det är en process.
Man klipper, syr och stryker om och om igen.
Sen till nästa steg. Jag ska göra baksidan.
Det här ska bli baksidan på fjärilstäcket.
De tar den till vadderingsrummet och så gör han det han ska.
Snart får ni se ett färdigt täcke.
Då ska vi se.
-Det ser bra ut. -Ja. Vänta.
Så där. Rulla ihop den.
Vi är som ett litet samhälle i ett större.
-De ser bra ut. -De här är större.
Jag vill sätta igång.
Utanför den här gruppen är man bland alla de andra.
Men de har inte en aning om hur vi känner.
Det är inte alla som fattar det, men vi fattar.
Killarna som är här, jag älskar att vara med dem allihop.
Vi har samma inställning och jobbar bra ihop.
Men vi har olika stil.
Fred gillar färger.
Den här…
Jimmy gillar stjärnor.
Den är underbar.
-Ja. -Det är Rod som väljer tyg.
Det här gillar jag. Fjärilar.
Går det bra om jag visar en som jag har gjort?
Jag gjorde den här förra veckan.
Till en tjej.
Om den ska vara 19 cm
tar du bara tre millimeter här och tre millimeter här
eller sex millimeter.
-Funkar det? -Det blir perfekt.
-Det visste jag inte. Men nu vet jag det. -Ja.
Ricky är en bra lärare.
Efter en vecka gör man bättre lapptäcken än man trodde var möjligt.
Om man behöver hjälp eller behöver lära sig nåt vänder man sig till Ricky.
Han har aldrig sytt förut, så han ska få lära sig hur man gör.
Du lyckades faktiskt rätt bra med de här.
Det är rester från hans täcke och andra täcken.
Jag klipper dem i småbitar och syr ihop dem igen.
Det här är mästaren.
Vi lär oss av vår sensei.
De flesta här inne har strulat till livet rejält.
De söker… Vad ska man säga?
Ett syfte.
Dra lite, så lossnar den. Och vrid.
Nu är det klart.
Jag älskar det jag gör.
Jag älskar att hjälpa fosterbarnen. Det älskar jag mest.
När jag tänker på tjejerna tänker jag på rosa, lila, grönt.
Och när jag tänker på killarna tänker jag på svart, gult och blått.
Jag glömmer allt annat och bara syr.
Det här är min fristad. Här kan jag känna mig fri.
När jag jobbar är jag nån annanstans.
LIVSPRINCIPER, DAGLIGA BIBELVERSER
Alla får inte jobba här.
Man får inte ha några förseelser eller varningar.
Jag försöker låta bli att tänka på hur de hamnade här.
Jag behandlar dem som människor, eftersom de är det.
Det var framför allt min mamma som fick mig att göra det här.
Hennes mamma, min mormor,
gjorde alla deras kläder och täcken av tyglappar.
Så det här är ett arv från min barndom.
Jag var ganska ung när jag åkte in.
Sätt ett finger där och håll fast den i hörnet.
Jag är 64 år nu.
Jag åkte in när jag var 20.
Jag var helt enkelt en skitstövel och sabbade allt.
Men jag hade ingen svår bakgrund, jag hade fina föräldrar.
Jag hade det bra.
Man börjar bara umgås med fel personer. och begår ett misstag.
Men det var länge sen nu.
Det här är Jeremiahs allra första täcke.
Titta på de här punkterna, alla är helt perfekta.
Mitt första täcke.
Det betyder att jag gjorde mitt jobb.
-Mamma hade varit stolt över det. -Ja.
Oj, fel sida.
Dra ut det ända dit.
Jag har suttit inne i snart 38 år.
Efter ett tag börjar man tänka på sin familj.
Och när man börjar tänka på dem, då kommer sanningen fram.
Alla grejer jag gjorde.
Jag var narkoman.
För mig var det alkohol.
Det gick åt skogen för mig när jag var i 20-årsåldern.
Och det var då jag åkte dit. Jag åkte dit för mord.
Jag är skyldig till det jag gjorde.
Absolut.
-Så… -Man måste ta ansvar för det.
Det är synd att vi inte kände så och kunde visa det
innan vi hamnade här.
Det är tufft att inse det.
Att känna verklig ånger.
Efter 30 år är man…
Det är bara…
Ja.
Min mamma betyder mycket för mig.
Det är tungt.
Det är svårt att prata om det.
Vi har fått ett paket, hörni.
Vad är det i lådan?
Det var så han sa: "Vi har fått ett paket."
Allt vi har här har folk skänkt.
Om inte folk med stora hjärtan skänkte saker till oss
skulle vi inte kunna göra det här.
På den här hyllan är det mest barngrejer.
Vi har några tecknade munkar.
Noter, en bit med pianon på.
Mer mat. Jordnötter. Vi har bacon också.
DÖMD TILL 35 ÅR
Det här är fyllning till tyngdfiltar och tyngdvästar till barn med autism.
Killarna får inte gå in här, eftersom vi har verktyg här.
Det är saxar, rullknivar…
Vassa grejer, som vi säger.
Allt som är vasst.
De vill ju inte att folk ska springa runt med såna här.
När de kommer hit på morgonen signerar de verktygsloggen.
Potter, det är han där. Det här är hans verktygsväska.
Vi har en lista där det står vad som ligger i väskan.
Så om han tappar bort väskan, som han har ansvar för…
Tack och lov har inga försvunnit.
När jag var yngre lärde jag mig att sy, men jag klädde om bilsäten.
Jag hade ett eget bilsadelmakeri.
Jag har aldrig sytt i sånt här. Jag jobbade med skinn och vinyl.
Med vinyl och skinn måste man dra och slita.
Det här är mjukare.
Hoppsan. Jag gjorde fel.
En liten olycka.
Det tog runt en och en halv vecka
att vänja mina händer vid att jobba med lättare material.
Jag ska gå och stryka den här.
Jag hade gjort ett annat fjärilstäcke
och det var så vackert.
Vi kallade den "Eldflugan" på grund av färgerna.
Det var så vackert.
Min mamma älskade fjärilar.
Så är det. Det är därför jag älskar fjärilar.
Varje gång jag syr fjärilar, tänker jag på henne.
Det hon främst bad mig om
var att inte bli likadan som jag var förr.
Att inte vara så arg. Att ha mer tålamod
och visa mer förståelse och medkänsla.
Och även om nån gör nåt dumt mot en
behöver man inte göra samma sak mot dem.
Det låter lite konstigt
men när jag ringer hem till familjen hör de det på min röst.
När vi pratar säger de: "Du har förändrats. Du klarade det."
"Ja, jag klarade det."
Bara fjärilar.
Han fixar det där nu. Han gör som trianglar.
HOPPLA!
-Jag har ont i huvudet. -Har du huvudvärkstabletter?
Jag behöver en hel burk.
Det bara snurrar i skallen av alla färger och mönster.
Jag vet inte vad jag ska göra idag. Jag…
Jag är gammal, så nu måste jag skärpa mig.
Jag har 17 stora block till som jag måste göra.
Jag låg hela natten och gjorde små skisser.
När tankarna snurrar sätter jag mig upp och gör det.
Den ska vara färdig om två veckor och jag stressar hela tiden.
Fan!
Jag har klantat till det. Alla rader har sytts ihop åt fel håll.
Jag måste sprätta bort alla rader
vända dem åt andra hållet, och sen sy ihop dem igen.
Så jag måste ta bort två av de här stora rutorna
vända dem och sy ihop dem igen.
Det var inte vad jag…
Han blir lite frustrerad ibland.
-Jag kan hjälpa dig. -De måste strykas först.
Jag kan göra det snabbt. Eller hur lång tid det nu tar.
Det borde gå fort.
När det här 60-talstäcket började bli för krångligt…
…kom Potter till hjälp.
Jättebra. Titta. Varenda en är perfekt.
Han får det gjort snabbt. Man blir överraskad.
Du har gjort de första två. Lägg dem åt sidan.
-Bara två åt gången? -Precis.
-Okej. -Du fixar det.
Då så.
Om jag skulle träffa mitt yngre jag skulle jag säga
att vi borde tänka mer på att finnas till för att hjälpa andra.
Och…
Det var min sons död 2000 som ledde till den tanken.
Min son gick bort när han var 15.
Han behövde en hjärt- och lungtransplantation.
Jag var 40 år och satt i fängelse.
Jag kände bara ånger och skuld.
Att vara här och göra det vi gör
hjälper mig att fokusera.
När man är fokuserad tänker man inte på sånt.
-Du behöver vässa min sax. -Den börjar bli gammal och sliten.
Det kändes som att det var hack i den.
-Försök inte. -Han blev nästan lurad.
Jäklar.
-Jag kan skära dig i armen. -Ricky försöker få stryk.
Oj!
-Ja. -Ricky får prova västen.
Då kanske han kan varva ner lite. Allt för att lugna honom.
-Den passar dig, Ricky. -Tack, Rod.
En minut.
Du är en bra mannekäng.
Den här väger 2,7 kilo. Lagom för ett barn runt 27 kilo.
De ska till en skola för barn med autism.
Här är…
Här är ett brev vi fick när vi hade skickat såna här till barnen.
Det står: "Jag jobbar i ett av hemmen och ser pojkarna som får gåvorna.
Den äldsta sa att det var hans bästa jul nånsin och var väldigt glad.
Den yngsta, som är svårt autistisk,
älskar sin, och har nu gjort vardagsrummet till sitt eget lekrum.
Hon tackar så mycket, och uppskattade det väldigt mycket.
Hon har aldrig sett dem så lyckliga."
Sånt gör mig rörd.
-Mr Potter. -Ja.
-Kan du komma med mig? -Ja. Jag kommer, Fred.
-Jag har lagt ut det. -Snyggt.
Och precis…där.
Och…
-Den är otrolig. -Ja.
Det ser ut som att det här går in här och sen tillbaka.
-Ja. -Det går framåt.
Jag tror att den av en slump blir rätt häftig.
Ja, jag tror det.
-Har du tid nu? -Okej.
-Vi måste göra i ordning de här. -Ja.
Okej.
Du fixade det direkt.
Då så.
-Har du nyckel nu? -Ska jag tjalla på honom?
De kommer att gilla dem.
Fred är borta.
Häromdagen fick Fred en varning, så han fick sluta.
Han brukade jobba i cellen.
Han åkte fast med ett litet rakblad. Han skar upp kläder och lagade dem.
Det är svårt. Om man inte fokuserar på det här
kommer det att gå som för honom.
Han jobbade jävligt bra.
Men ibland glömmer man sig och åker ut.
Och här inne kan vem som helst åka ut och hamna där borta.
Sen kommer man inte tillbaka.
Jag tror att det blir annorlunda här utan Fred.
Glöm inte var vi befinner oss. Vi är inte perfekta, men vi försöker.
Vi försöker bli bättre.
Han kanske behövde lite mer tid för att bli bättre.
Det är allt.
Hej, Paul. Här är 60-talstäcket.
Vänta.
Vad fan?
Det är helt fel.
Vi får sluta.
Vi tar av det. Vi måste gå tillbaka och ta bort det.
Vi har ett problem.
Det måste bli klart innan veckan är slut.
Kolla. Materialet var inte utsträckt hela vägen.
Och när det inte är det, blir det små gropar.
Och det kan jag inte godkänna, för nån kommer att ha det här länge.
Vi måste ta bort allting.
Det här sitter hårt.
Åh, Fred. Fan också.
Ta med den hit.
Det är så många rutor.
Har du sånt? Bara en liten fyrkant. Samma sorts material.
-De där gröna? -Nej. Inget grönt.
-Det blir bra. -Okej.
Har Fred sett det?
Nej. Han har inte fått se det än.
Vi måste ta på det här igen.
Nu är det borta.
Allt är borta. Såg du vad lätt det gick? Inga problem.
Nu är den uppe! Jag kan inte hålla upp den längre upp.
Vi ska visa baksidan.
Vi fick lite problem, men nu är vi tillbaka.
Ricky kommer att bli hjälplös och ledsen när jag flyttar.
Jag ska till en öppnare avdelning.
Och förhoppningsvis är jag ute om fem år eller mindre.
Vi har varit här i många år.
Vi har suttit inne i nästan 25 år tillsammans.
Vi kommer aldrig att tappa kontakten.
Det är tungt när nån man gillar flyttar härifrån.
Jag har, som sagt, sett folk flytta härifrån
i nästan 40 år.
Och det är jobbigt.
Men vem vet? En dag kanske jag blir fri.
Det hoppas vi.
Men förtjänar man det?
Jag gjorde det jag gjorde. Det säger jag alltid.
Och jag kan inte föreställa mig hur familjen känner. Det kan jag inte.
Men du vet, man får bara…
…hoppas att de kan förlåta mig, som jag förlåter mig själv.
Det är mest… De flesta kan inte förlåta sig själva.
Det är därför de inte kan förändras. Demonen är kvar i dem.
Man måste förlåta sig själv för att kunna förlåta andra.
Och man måste älska sig själv för att älska andra.
Och det måste man kunna göra.
Jag kan ställa mig upp och erkänna
att jag har släppt ut min demon några gånger i fängelset.
Och det är jag inte stolt över.
Men man måste bara… Man måste släppa det.
Annars förtär det en.
TACK
White!
Ja. Jäklar!
Jösses.
De fick dem.
Åh.
"Framför mitt tack till mr White - Chill -
och de andra männen som syr täcken."
Jösses.
-Vad bra. -Ja.
Vad fint.
Härligt.
Jag tar häftapparaten och sätter upp det på tavlan.
De här var redan klippta. De är inte…
-180 gånger 140 cm. -De ska inte…
Jag jämnar till det här och lägger det andra ovanpå.
SEN PROJEKTET INLEDDES HAR NÄRA 2 000 TÄCKEN SKÄNKTS
TILL LOKALA IDEELLA FÖRENINGAR, VÄLGÖRENHETSORGANISATIONER OCH FOSTERBARN.
STORT TACK TILL ALLA MEDVERKANDE I FÄNGELSET I LICKING I MISSOURI
FÖR ATT DE DELADE MED SIG AV SINA BERÄTTELSER.
Undertexter: Stina Hedin