Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kerron sinulle nyt Hetasta.
Sen erikoisempaa ja iloisempaa tyttöä ei olekaan.
Hänestä tuli paras ystäväni.
Ja sitten menetin hänet.
LUMISISKO
PERUSTUU MAJA LUNDEN JA LISA AISATON KIRJAAN
Siellä kukaan ei ole kulkenut
Tutun hahmon kohtaat
Hän sinut saa nauramaan
Häntä kaivannut olet kauan
Hän auttaa näkemään
Hylkäämäsi toivon
No niin!
Antakaa mennä!
Laulakaa!
Valon pimeässä yössä
Kerron siitä, kun pelkäsin joulun tuloa. Luulin, etten voisi enää olla onnellinen.
Alas leijailee
Se oli ensimmäinen joulu ilman Suvia.
Tunnen olevani elossa
Isosiskoani.
Kun minuun katsot
Lähelläsi aina olen
Keskittykää!
Lähellä
Lumisotaa!
Alas leijailee
Napakymppi!
Tunnen olevani elossa
Leikitäänkö?
Kun minuun katsot
Ei nyt.
Olen aina lähelläsi
Sataa lunta. -Niinkö?
Jo vain.
Eilen satoi enemmän.
Satoiko?
Satoi.
Mutta…
Heippa.
Glögiä kaupan! Tulkaa ostamaan!
Glögiä myytävänä!
SUVI VILHUNEN SYNTYNYT 12.6.2008 – KUOLI 25.5.2024
Istutko täällä taas yksin?
Istun.
Äiti ja isä ovat kiireisiä.
Joulukiireet ottavat voimille.
Todella.
Siinähän sinä olet!
Luulin, ettet tule ikinä.
Tunnenko sinut?
Et.
Olet oikeassa. Olinpa töykeä.
Nimeni on Heta. Ei, odota.
Esittelen itseni kunnolla. Koko nimellä.
Nimeni on Heta Hänninen.
Voisinpa sanoa nimekseni -
Heta Viktoria Johanna Roosa Ekelund,
mutta se olisi valetta -
eikä saa valehdella.
On ilo tavata sinut.
Entä sinä? -Niin?
Onko sinulla nimeä?
Aivan. Aatto.
Hei, Aatto. Olen aivan sykähdyttävän iloinen tavatessani sinut.
Mennään!
Uit niin nopeasti. Ja kauas!
Edestakaisin.
Sekosin laskuissa.
Olet aikamoinen uimari.
Miten opit? Harjoitteletko paljon?
Aika lailla.
On varmaan upeaa kiitää vedessä kuin kala.
Tai hai.
Tai hauska delfiini.
Rakastan delfiinejä. Entä sinä?
Totta kai. -Ihan kuin ne hymyilisivät aina.
Ne ovat varmaan onnellisia voidessaan uida.
Vai mitä? -Ehkä.
Olet onnekas, kun osaat uida hyvin.
Enpä ole tullut ajatelleeksi. -Ajattelisit sitä oikein kunnolla.
Entä sinä? Etkö osaa uida? -En.
Mutta suurin toiveeni koko maailmassa on opetella uimaan.
Ehkä se on joulutoiveeni. -Hyvä idea.
Olisin ehyempi, jos osaisin uida.
Näytät mielestäni kyllä aika ehyeltä.
Tuo on hauskinta, mitä olen kuullut pitkään aikaan.
Katso ympärillesi!
Eikö ole niin kaunista, että sydän särkyy -
ja aivot räjähtävät?
Rakastan joulua!
En juurikaan piittaa siitä.
Mitä? -En välitä joulusta.
Olet poikkeuksellisen hauska.
Totta se on.
Kaikki lapsethan rakastavat joulua.
En minä.
Arvaa, mitä. Uit liikaa.
Vesi tukkii aivosi.
Ainakin osaan uida.
Mikset opettele uimaan,
jos se on sinulle niin tärkeää?
Se ei kuulu sinulle.
Ihan sama. Pitää mennä kotiin.
Hyvä on. En välitä.
Puhutkin liikaa.
Ja sinä olet äreä kuin pieni suokilpikonna.
Suokilpikonna?
Niin. Ja ne haisevat!
Jää hyvästi. Ikuisiksi ajoiksi.
Aatto, odota.
Ei ollut tarkoitus. Anteeksi.
Anteeksi.
Ajattelin, että voisimme olla ystäviä.
Niin varmaan.
Kuulostaa ehkä omituiselta,
mutta voimme katua hirveästi,
jos emme ystävysty.
Kadumme sitä lopun elämää,
jos tiemme eroavat nyt.
Sen sijaan, että lähdemme eri teille,
ehkä voisit tulla meille.
Se ei ole kaukana. Rantatie 2.
Laiturin ohi.
Meillä on pipareita ja kaakaota.
Ja paljon joulukoristeita.
Pitäisit siitä.
Ole kiltti äläkä mene.
Hei. -No, hei.
Tule leikkimään, Aatto. Kaikilla leluillani on vatsat kipeinä.
Tilanne on vakava, ja sinun pitää olla hoitaja.
Oho. -On päivällisaika.
Kalapihvejä. -Kuten tavallista.
Kiva nähdä sinua. -Joo.
Oliko kiva päivä, Aatto?
Oli. Entä teillä?
Oli toki. -Niin.
Oli.
Sytytämme kynttilän Se iloa tuo meille
Valoa se antaa itselleen Ja meille muille
Älä leiki ruualla, Vilja.
Sytytämme kaksi kynttilää Toivolle ja ilolle
Lunta on tullut.
Niin on.
Meidän pitää lapioida… -Missä kynttelikkö on?
Kynttelikkö?
Adventtikynttelikkö.
Huomenna on neljäs adventti.
Aivan. -Viisi päivää jouluun.
Vain viisi päivääkö? Viisi päivää!
Viisi päivää jouluun!
Menen luomaan lunta.
Niin.
Äiti on vain…
Niin, hän on…
Täytyy vain antaa ajan kulua.
19. JOULUKUUTA
Ei käy.
Nekään eivät saa unta.
Jos ne kaikki tulevat tänne,
emme saa kukaan unta.
Jooko.
Nukkukaa hyvin, ystäväni.
Mitä se tarkoittaa?
Mitä? -Miksi ajan täytyy kulua?
En tiedä. -Auttaako se Suvia?
En tiedä.
Auttaako aika, ettei Suvi ole enää kuollut?
En tiedä, Vilja. En usko.
Nuku nyt, pikkusisko.
Rantatie… Joo.
Oho.
Sinä tulit.
Taisin tulla.
Tule sisään, rakas ystävä.
Tervetuloa Villa Kuistiin!
Onko talollanne nimi? -On.
Kaikilla taloilla pitää olla.
Eikö sinun talollasi ole?
Kerro vanhemmillesi, että nimi on keksittävä heti.
Villa Kuisti on mainio nimi.
Tiesin, että viihtyisin täällä, kun muutimme.
Sen nimisessä talossa täytyy olla mukava asua.
Milloin muutitte tänne?
Kun olin pieni.
Onko sinulla veljeä? -Isoveli.
Hän on uskomaton.
Niin kiltti ja viisas.
Ja hyvä kaikessa mahdollisessa.
Mutta hän on ihan paras piirtämään. Katso.
Joskus minäkin yritän.
Minulla on upeita kuvia päässäni,
mutta en saa niitä ulos.
Ymmärrätkö?
Mutta veljeni piirustukset…
Ihan kuin ne haluaisivat hypätä pois paperilta ja herätä henkiin.
Toivottavasti tapaatte joskus.
Oletko tuossa?
En osaa piirtää, mutta luistella osaan.
Tule!
Oho!
Harmi, ettet pidä joulusta. Olisit voinut auttaa koristelemaan.
Koristelemaanko?
Eikö ole valmista? -Ehei.
Joka huone on koristeltava lattiasta kattoon.
Voin auttaa vähän.
Mainiota. Seuraa minua.
Enkeli menee vessaan.
Koristeletko kylpyhuoneen? -Totta kai.
Etkö olisi kateellinen,
jos olohuone oli koristeltu hienosti,
etkä itse saanut yhtään enkeliä etkä kranssia?
Kylpyhuone ei voi olla kateellinen.
Ne varsinkin ovat.
Ne eivät saa tarpeeksi kiitosta työstään.
Huoneillakin on tunteita. Jokaisella.
Varsinkin Villa Kuistissa.
Huomaatko?
Kranssi menee kaappiin.
Vaikka tekisi jotain niin tylsää kuin luudan haku,
joulua ei sovi unohtaa.
Oho. Naula on poissa.
Haen uuden.
Hei! -Voi.
Luistimet…
Ne… -Hienot, vai mitä? Oikeat taitoluistimet.
Niin. Tosiaan. -Laitetaan naula paikalleen.
Ole hyvä, arvon vieras.
Laitatko usein ruokaa?
Jatkuvasti. Varsinkin kaakaota.
Tarvitsen kermavaahtoa.
Teen paljon aamiaisella.
Mitä? Juotko kaakaota aamiaiseksi?
Joka aamu.
Saatko? -Mitä luulisit?
Kiva, että tulit.
Tiesin koko ajan, että vitsailit, ettet pidä joulusta.
Jos on noin kiltit silmät, ei voi inhota joulua.
Vielä jos nimi on Aatto.
Syntymäpäiväni on jouluaattona.
Siksi nimeni on Aatto.
Todellako?
Aatto Jouluinen.
Se on kuin ihme.
Vain ihmeelliset vanhemmat keksivät jotain niin hienoa.
Joo. Isä on vähän höpsö.
Äiti kertoo hauskoja tarinoita.
Ja hän nauraa niin kovaa, että melkein nolostuu.
Mutta isä rakastaa hänen nauruaan.
Nykyään ei paljon naureta. -Niinkö?
Miksi ei?
Heistä on tullut vähän…
On kuin -
heidät olisi vaihdettu -
samannäköisiin hahmoihin.
Ehkä heillä on vain joulukiireitä?
Se ei ole ihme.
Meillä ei ole koristeitakaan.
Ei edes adventtikynttilöitä.
Onpa kamalaa.
He ovat kai unohtaneet joulun.
Muistuta heitä.
Minäkö?
Niin. Kuka muukaan?
Noin.
Joo. -Seiso siinä. Otan saappaasi pois.
No niin.
Voi, Aatto!
Adventtikynttilät!
Sytytämme yhden, kaksi ja kolme kynttilää
Yksi kynttilä, kaksi kynttilää, kolme kynttilää… Yksi…
Löysin sen kellarin kaapista.
Sehän on hienoa. -Kiillotinkin sen.
Olet näppärä.
Sain idean. Jos sanomme, että Suvi saa sytyttää neljännen,
ehkä hän tulee taas iloiseksi.
Ja tulee kotiin jouluksi.
Ihana idea, Vilja, mutta…
Se ei toimi ihan niin.
Ei ihan, vai?
Ei.
Yritin sanoa, että…
Vilja.
Aika mennä nukkumaan.
Emmekö syö iltapalaa?
Niin, ehkä…
Aatto, ehkä sinä…
Voisitko tehdä voileipiä?
Palaan pian.
Sopii hyvin.
Apua!
Olen tulossa! -Aatto, auta minua!
Ei onnistu! -Tulossa ollaan.
Täällä ollaan!
Luojan kiitos! En pystyisi tähän yksin.
Tule.
Yksi, kaksi, kolme!
Kyllä! -Jatketaan!
Tiesitkö, että jokainen lumihiutale on erilainen?
En ole tullut ajatelleeksi.
Sinun pitää ajatella sitä tarkkaan.
Loputtomasti erilaisia lumihiutaleita.
Aika hienoa.
Katso! Ruusu!
Tämä näyttää hämähäkinseitiltä.
Katso! Hammaspyörä.
Ja kuusikulmainen Betlehemin tähti.
Tämä varmaan riittää.
Mihin?
Ei aavistustakaan.
Voisimme tehdä tavallisen lumiukon,
mutta ne ovat niin tavallisia.
Lumiakka on harvinaisempi.
Toki…
Tai vanha täti!
Ärtynyt, vanha täti.
Tai villi serkku, tai…
Sisko?
Kyllä! Lumisisko!
Olet nokkela, Aatto!
Olen aina halunnut isosiskon.
Niin…
Laitetaan silmät tänne.
Tee ne uudestaan.
Jotain puuttuu. Odota.
Tässä. Vaaleajouluruusuja.
Eiköhän isosisko halua jouluksi ruusuja.
Niin.
Niin kaunis.
Niin.
Nyt meillä on isosisko.
Onko jokin vialla?
Isosiskoni -
Juni.
Hän kuoli kesällä.
Voi -
Aatto.
Juuri ennen syntymäpäiväänsä.
Hän oli täyttämässä 16.
Tämä on siis ensimmäinen joulusi ilman häntä.
Pidätkö paistetuista munista?
Oletko taas tänään yksin kotona?
Muut ovat ostoksilla.
Heta. Tuolla on joku.
Vanha mies.
Missä hän on?
Hän seisoi tuolla ja tuijotti taloa.
Tiedätkö hänet?
Kujeilet vain.
Ei, vannon.
Onko sinulla isoisää?
Tai iäkäs eno?
He ovat kuolleet.
Mutta… -Unohda se vanha mies.
Unohdin ketsupin.
Ruoka on valmista!
Tuletko?
Ketsuppi on parasta, mitä tiedän.
Kiitos. Hyvää joulua.
Hei!
Hei, Joni.
Oletko valmis? -Mitä?
Ostitko joululahjat? -En.
En vielä.
Äiti ja isä… He…
Niin.
Lunta on satanut paljon.
Kyllä.
Hyvä lumipallojen tekemisen kannalta.
Niin.
Nähdään myöhemmin.
Niin. Niin kai.
Heippa.
20. JOULUKUUTA
Heta!
Heta?
Oletko siellä?
Heta?
Hei.
Minulleko? -Sinulle.
Eihän vielä ole joulu.
Se ei olekaan joululahja. Ota se.
Se ei ole iso.
Ei. -Mutta se on pehmeä.
Jotkut pitävät pehmeitä lahjoja tylsinä. Olen eri mieltä. Lahjat eivät ole tylsiä.
Jo käärepaperi tekee siitä jännän.
Kun sen avaa, näkee, onko se tylsä vai ei.
Siksi ei voi sanoa, että pehmeät lahjat ovat tylsiä.
Aivan. Avaa nyt.
Olen vain innoissani.
Avaa se nyt vain.
Mutta sitten saan tietää, mikä se on.
Sehän tässä on juju.
Enkä ole enää innoissani. -Entä sitten?
Etkö ymmärrä?
On jännittävää olla innoissaan.
Tuntuu kuin sydän luistelisi -
ja pyörisi ympyrää, kunnes alkaa heikottaa.
Voitko avata sen jo?
Voin.
Hieno käärepaperikin.
Uimapuku!
Oli keltaisia ja mustiakin,
mutta pidät punaisesta, ja…
Aatto! Kiitos paljon!
Oletko valmis?
Valmis mihin?
Ajattelin opettaa sinut uimaan.
Mitä? -Sitähän halusit eniten.
Niin. Miksipä ei?
Mitä tarvitsen mukaan? Pyyhkeen, uimalakin.
Pakkaan tavarat niin nopeasti kuin voin. -Odotan sinua ulkona.
Anteeksi, että kesti.
En ole käynyt uimahallissa, joten en tiennyt, mitä pakata.
Mitä nyt?
Se vanha mies taas.
Hänellä taisi olla avaimet Villa Kuistiin.
Tiedät kai, kuka hän on.
Aatto, en voi kertoa kaikkea.
Eikö sinua pelota, kun hän hiippailee täällä?
En pelkää.
En sitä.
Etkö voi kertoa… -Älä kysy.
Voimmeko mennä uimahalliin?
Pidätkö tuota?
Tietenkin. Muuten uppoan.
Opit kellumaan itse.
Sitä uinti on.
Se tuntuu vähän…
En tiedä… Luonnottomalta?
Ei se ole.
Täysin luonnollista.
Tule. Ei se pure.
Pian se nähdään.
Huomaatko? Ei sen kummempaa.
Tee näin.
No niin. Taivuta polviasi.
Vedä henkeä ja mene veden alle. -Enkä. Entä jos vettä menee keuhkoihin?
Älä vedä henkeä.
Ai. -Mutta voit puhaltaa kuplia.
Helppo nakki.
Näitkö? Tein sen!
Tein sen taas!
Hyvä. Alat oppia. -Joo!
Käytä nyt käsiäsi, kuten näytin.
Pystyt siihen.
Kyllä, teen sen upeasti!
Minä uin!
Näitkö, Aatto?
Minä, Heta Hänninen, uin!
Osaan uida!
Heta! Ei niin kauas! Siellä on syvää.
Tule takaisin!
Heta!
Oletko kunnossa?
Näin sinut tuolla ensimmäisen kerran.
Painoit nenäsi lasia vasten.
Näytit possulta.
Kivalta possulta.
Ei sen tarvitse onnistua tänään.
Harjoitellaan vain lisää.
Kunnes uit kuin kala.
Tai delfiini.
Niin.
Ei saa antaa periksi.
Ei saa luovuttaa.
On vain niin…
Niin?
Minä -
en ole varma,
pystynkö siihen ikinä.
Miksi et?
On aika hullua, että lumi on vain vettä.
Niinpä.
Eikö olekin outoa,
että jokin niin kevyt, pehmeä ja kaunis -
voi olla niin kylmää,
synkkää ja vaikeaa?
Mutta vedestä voi tulla taas lunta.
Tähdet, hämähäkinverkot, ruusut ja…
Tosiaan.
Se on totta.
Olet nokkela, Aatto.
Niin.
Tehdäänkö huomenna jotain, jossa sinä olet hyvä?
Mitä?
Mennään luistelemaan.
Luistelemaanko? -Olen huono siinä.
Opeta minua.
Voin kai opettaa pari niksiä.
Vastapaistettua perunarieskaa.
Simpura.
Säikytät ihmiset kuoliaaksi.
Anteeksi. -Oletko eksyksissä?
En.
No, ehkä vähän.
Oletko vai etkö ole? -Olen eksyksissä.
Ajattelin, että voisin ostaa muutaman kortin.
Joulukortin.
Sinulla on paljon.
Olet eksyksissä ja ostat kortteja?
Niin.
Onpa onnekasta.
Tosi onnekasta.
Tyhmintä, mitä olen kuullut.
Selvä.
En myy yksittäisiä.
Et kai tarvitse sataa?
Satako? Ehdottomasti en.
Taidan tästä lähteä.
Hyvä on. Voit valita yhden.
Saanko? -Yhden kortin.
Äkkiä, ennen kuin muutan mieleni.
Totta kai.
Kiitos.
On kai sinulla nimi? -Olen Aatto.
Vai niin.
Olen Henrik.
Kenelle se on?
Ystävälle kai.
Mistä kortista ystäväsi pitäisi?
Pidän tästä kovasti.
Onko ystäviä monta?
Ei.
Vain yksi.
Joni tai…
Hänen lisäkseen sain toisen.
Mutta nyt taitaa olla vain se toinen.
Yksi tai kaksi hyvää ystävää on parempi kuin sata huonoa.
Mutta niistä on huolehdittava.
Niin.
Tunsin kerran -
samanlaisen pojan kuin sinä.
Hän oli pieni ikäisekseen eikä kovin hyvä jalkapallossa.
En minäkään.
Arvaa, mitä hän teki muiden leikkiessä ulkona välitunnilla.
No? -Hän oli sisällä piirtämässä.
Hän piirsi peruskoulun ja lukion ajan.
Lopulta hän teki siitä työn.
Se poika… Se olit sinä!
Aivan.
Vau! Rakastat varmasti joulua, kun osaat piirtää noin.
Ehkä ennen.
Hys, Martta.
Marttako?
Niin?
Se on hänen nimensä.
Koneilla on oltava nimi.
Pitäisi laittaa sinut taas kuntoon.
Olen nähnyt sinut.
Villa Kuistin ulkopuolella.
Huomenna on toimitus, joten on pantava töpinäksi.
Mutta miksi olit siellä?
Sinulla oli avaimet. Mikset mennyt sisään?
Pysy kaukana siitä talosta!
Mutta… -Mene nyt! Mene!
Mene!
Hei! Oletko valmis?
Hei!
Toin kuumaa kaakaota, pipareita ja sokeroituja manteleita.
Ja ylimääräiset sukat, jos kastumme.
Villahuovat kylmän varalta.
Mutta missä luistimet ovat?
En muistanut, missä ne ovat.
Nehän roikkuvat kaapissa.
Sitä en muistanut.
Mutta… -Toin myös munkkeja.
Ehkä ne pitäisi syödä ensin. Ne ovat terveellisempiä kuin keksit.
Tapasin sen vanhan miehen taas.
Hänen nimensä on Henrik.
Hän… -Ensin pitää luistella.
Mutta sinulla ei ole luistimia. -Entä sitten?
Hyvä luistelija on yhtä hyvä ilmankin luistimia.
Tässä.
Luisteletko ilman luistimia?
Tietenkin. Katso.
Etkö tule jäälle? -Minun kannattaa jäädä tänne.
Se menee hyvin.
Yritä rentoutua. Muista hengittää.
Hengitän!
Pidätät hengitystäsi.
Jos en hengittäisi, olisin kuollut.
Kunpa se olisi niin helppoa.
Tämä olisi helpompaa, jos olisit täällä.
Voin vakuuttaa, ettei olisi.
Sinun on löydettävä tasapaino.
Leuka ylös!
Pitää nähdä, minne kävelen. -Ei, vaan minne menet.
Ei missä olet. Katso, minne menet.
Se onnistuu!
Katso eteenpäin! Eteenpäin.
Aatto, odota!
Ei niin kauas! Odota!
Aatto. Odota. Ei niin kauas!
Mitä meinasit? Että katoaisin tyhjyyteen?
En mene minnekään.
Olipa hyvä, että otit huovat. -Niin oli.
Ole hyvä.
Minulleko? Mutta sain jo…
Henrik piirsi sen.
Hän on hyvä piirtämään. Eikö olekin hieno?
On.
Todella. -Hän ei ollut enää pelottava.
Haluatko luistella vielä vai pitääkö sinun mennä kotiin?
Mikset halua puhua Henrikistä?
Et sinäkään kerro kaikkea.
Minulla ei ole salaisuuksia.
Onpas.
Et ole kertonut mitään isosiskostasi.
Mutta en utele.
Voin kertoa, kun olen valmis.
Kerro sinä, kun sinä olet valmis.
Entä jos olen valmis?
Nytkö?
Niin.
Voin istua tässä 50 vuotta kuunnellen sinua.
Suvi…
Hän…
Hänelle tapahtui jotain.
En muista tarkalleen, milloin.
Ehkä yläkouluun mennessä.
Hänestä tuli -
hiljainen ja erilainen.
Oliko hän sairas?
Se ei ollut tavallinen sairaus kuten vaikkapa flunssa.
Hän -
oli vain niin surullinen.
Hän makasi huoneessaan -
ja laihtui laihtumistaan.
Hän oli liian surullinen syödäkseen.
Hän lopetti koulunkäynnin.
Sitten hänestä tuli niin laiha,
että hän joutui sairaalaan.
Eikö se ollut hyvä asia?
Hän sai apua.
Hänestä tuli yhä laihempi,
ja hän sai keuhkokuumeen.
Sitten hän vain kuoli.
Sanottiin, ettei niin käy.
Sairaalassa sanottiin niin.
Äiti ja isä sanoivat, ettei niin käy.
Mutta niin kävi silti.
Voi, Aatto.
Millainen hän oli ennen? -Mitä tarkoitat?
Ennen kuin hänestä tuli surullinen.
Iloisin tuntemani ihminen.
Todella hauska.
Millä tavalla?
Ei se liittynyt siihen, mitä hän sanoi, vaan että juuri hän sanoi sen.
Kun Suvi nauroi, se tarttui muihinkin.
Hän nauroi kovaa.
Hän oli aika villi.
Villi ja hauska.
Koko perheestä tuli silloin villi ja hauska.
Mutta -
kun näin painajaista ja kömmin hänen viereensä,
hän oli kiltti.
Kiltti ja hiljainen.
Olet onnekas, kun sinulla oli niin mukava isosisko.
Niin.
Ja hänkin oli onnekas.
Mitä tarkoitat?
Hän elää sydämessäsi.
Niin kauan kuin hän elää siellä, hän ei katoa.
SUVI
Hei, kulta. -Hei.
Heippa.
Oliko kiva päivä?
Oli.
Mistä tuo ilmestyi?
Suvin albumista. -Suvinko?
Miksi se on tuossa?
Älä irrota asioita albumista.
Se ei ole asia, vaan Suvi. -Jätä albumi rauhaan.
Onko sitä niin vaikea ymmärtää? -Linda.
En halua muistutuksia siitä kaikesta.
Emme kaipaa muistutuksia kaikesta tuskallisesta.
Mutta -
suurin osahan oli hyvää -
Suvin kanssa.
Melkein kaikki oli hyvää. -Totta.
Se on totta. Äiti ei tarkoittanut sitä.
Hei…
Suvi ei palaa, vaikka meillä olisi kuvia esillä.
En minä niin ajattele. -Et.
Mutta meidän täytyy -
jatkaa eteenpäin.
Ja niin ei käy, jos…
Emme pysty siihen,
jos ajattelemme menneitä.
Kaikkea tapahtunutta.
Ymmärrätkö?
Ehkä.
Hyvä.
Et ole juuri kotona.
Sinun ei ole hyvä käydä haudalla niin paljon yksin.
Emme käy siellä yhdessä.
Ette halua käydä siellä.
Laitetaan tämä pois, Vilja.
Aatto?
Aatto, odota!
Hei.
Olin tulossa teille.
Paljon lunta.
Miksi puhut koko ajan säästä?
Vain aikuiset puhuvat säästä koko ajan.
Ehkä.
Voimmeko puhua jostain muusta?
Puhutaan jostain muusta.
Ole hyvä.
Kiitos.
Ja hauskaa joulua.
Siitä ei tule hauska.
Joulusta ei enää koskaan tule hauska.
Minun pitää mennä.
Hei, Aatto.
Olen ajatellut sinua paljon. Ja Suvia.
Olisinpa tavannut hänet.
Hän kuulostaa hauskalta ja ystävälliseltä. Ihana isosisko.
Miltä hän näytti? Näyttikö hän sinulta?
Uiko hänkin vai tekikö jotain muuta?
Luisteliko tai hiihtikö… Ei, odota!
Hän piirsi!
Luulenpa, että hän oli hyvä piirtämään.
Kyselet jatkuvasti,
mutta sinulla ei ole aikaa kuulla vastauksia.
Ei.
Niin veljenikin sanoi aina.
Haluat tietää paljon minusta, mutta et kerro mitään itsestäsi.
Yritän todella.
Se ei ole helppoa.
Miksi se on vaikeaa?
Miksi olet aina yksin?
Miksen ole tavannut perhettäsi?
Miten niin hän "sanoi"?
Mitä? -Sanoit, että veljesi sanoi niin.
Eikö hän enää sano sitä? Onko hän kuollut?
Nyt on sinun vuorosi puhua.
En voi.
Sitten emme voi olla ystäviä.
Mitä?
En halua olla ystäväsi, ellet kerro, mitä on tekeillä.
Mutta…
Me tarvitsemme toisiamme.
En tarvitse epärehellisiä ystäviä.
Et ymmärrä. Ei kyse ole siitä.
Sinulla on helppoa.
Asut siinä kauniissa talossa, juot kaakaota ja huvittelet.
Minulla on kamala olo. Kaikki on kamalaa.
Sanot, että voin korjata asiat, mutta en voi.
Kaikki on huonommin. Etkä ole rehellinen.
Mutta jos kerron, niin…
Mitä sitten? -En voi.
Älä lähde.
Ole kiltti.
Aatto, älä. Ole kiltti.
Olet ainoa, joka… -Saan tehdä mitä haluan.
Emme ole enää ystäviä. -Ei…
Aatto, älä mene!
Aatto!
Heta!
Heta?
Heta!
Älä nyt.
Anteeksi! Heta! Anteeksi!
Avaa ovi. Heta!
Löysinpäs. Ulos sieltä!
Aatto?
Mitä ihmettä? Käskin pysyä poissa.
Anteeksi.
Tämä on kotini. Et saa tulla tänne.
Kotisiko?
Ethän sinä asu täällä.
En enää. Valitettavasti.
Miksi et?
Siskoni otti sen haltuunsa.
On kuin hän olisi tässä talossa.
Siskosiko?
Niin.
Heta.
Pikkusiskoni.
Hetako?
Niin. -Mutta…
Missä hän on nyt?
Hän on kuollut.
Kuollutko?
Hän kuoli aatonaattona 50 vuotta sitten.
Eihän se niin voi olla.
Mikä? Minulla oli sisko, joka kuoli.
Sinulla ei ollut siskoa. Valehtelet!
Aatto. Aatto!
Aatto!
Olav Askeland.
Katrine Møller.
Jens Halvdan Larsen.
Heta.
HETA HÄNNINEN 11. LOKAKUUTA 1963 – 23. JOULUKUUTA 1974 – LEPÄÄ RAUHASSA
Ei.
22. JOULUKUUTA
Hei.
Etkö saa unta? -En.
Ajattelen joulua.
Niinkö?
Että ilman Suvia ei tule joulua.
Mietin samaa.
Hän ei palaa, eihän?
Ei palaa.
Selvä.
Haluatko nukkua sängyssäni?
Tai te? -Joo.
Sano hyvää yötä maailman parhaalle veljelle, nalle.
23. JOULUKUUTA
Nuku vain. -Minne menet?
Hoidan yhden jutun.
Mitä? -Älä kysele.
Huomenna on jouluaatto. Minulla on salaisuuksia.
Jouluaattoko? -Niin.
Onko meillä joulu?
Ei saa antaa periksi.
Ei saa luovuttaa.
Aatto?
Mietin, voisitko auttaa minua.
Totta kai.
En tarkoittanut säikyttää sinua silloin.
Olin surullinen ja kun löysin sinut, säikähdin.
Lattia on laho. Olisit voinut pudota siitä läpi.
Mutta -
miksi olit surullinen?
Tulen aina vähän surulliseksi. Villa Kuisti on…
Ajattelen Hetaa ja että ehkä se oli minun…
Mitä?
Se oli tasan 50 vuotta sitten.
Tänään 50 vuotta sitten.
Olimme hakeneet joulukuusen yhdessä.
Me neljä aioimme koristella sen sinä iltana.
Muuta tehtävää ei ollut. Talo oli muuten koristeltu.
Et voi kuvitellakaan.
Itse asiassa voin.
Sitten me lapset saimme leikkiä. Äiti ja isä hakivat viimeiset lahjat.
Siihen aikaan kävimme vuonolla luistelemassa.
Kaikki lapset olivat mukana.
Hänellä oli punainen takki.
Hän pyöri ympäri -
kuin hyrrä.
Hän oli hyvä luistelija.
Hän ei aikonut mennä niin kauas.
Hän ei ollut pröystäilijä.
Hän taisi vain innostua.
Ja minulla -
oli muuta puuhaa.
Huusin, muttei hän kuullut.
Ja sitten -
hän joutui railoon.
Jäässä oli reikä.
Eikä hän osannut uida.
Ei. Juoksin niin kovaa kuin pystyin mutta oli liian myöhäistä.
Hän heilutti käsiä ja -
katosi.
Ei äännähdystäkään.
Löysimme hänet kauempaa vuonolta seuraavana päivänä.
Hän makasi siellä luistimet jalassa.
En ole viettänyt joulua sen jälkeen. Seison täällä ja teen kortteja.
Vuodesta toiseen.
Mutta se ei ollut sinun syytäsi.
Joskus tuntuu,
että hän on vihainen minulle.
Tai pettynyt. Ja siksi -
hän ei ymmärrä, miten kuollessa käy.
Hän ei koskaan löydä rauhaa ja lähde tästä maailmasta.
Ehkä hän -
vain rakastaa elämää liikaa?
Rakastaa elämää?
Niin kai.
Pikkusiskoni piti elämästä tavattomasti.
Olet aika nokkela, Aatto.
Sanoitko tarvitsevasi apua? -Sanoin.
SUVI
Kuka Suvi on? -Isosiskoni.
Hänkin on kuollut.
Voi Aatto-hyvä.
Ei voinut olla sattumaa, että päädyit Villa Kuistiin.
Ota pahvirasia.
Parasta laatua.
Tehdään kauneimmat kortit, mitä kuvitella saattaa.
Tuo kuva. -Tuo.
Ja tuo. -Kyllä.
Hän on söpö tässä. -Niin.
Ota kengät pois. -Joo.
Voi! Onpa kauniita kortteja.
Suvi-kortteja! Joulukortteja!
Voi! Saanko tuon? Aatto, saanko tuon?
Onpa hienoa.
Aatto, saanko tämän?
Totta kai.
Entä tämän? -Saat sen.
Äiti, katso. Suvi! Suvi-koristeita!
Sanokaa jotain.
Miksette voi sanoa jotain?
Haluatte antaa ajan kulua.
Mutta ilmeisesti se vain hiljentää.
En esitä, ettei mitään ole tapahtunut. En voi unohtaa surua ja ikävää.
Mutta en halua unohtaa, kuinka surullinen hän oli.
Ja kuinka iloinen.
Haluan muistaa kaiken.
Suvi on aina täällä.
Ne, jotka kuolevat, eivät vain katoa.
He ovat täällä, jos muistamme heidät.
He ovat täällä aina.
Siksi päätin, ettei meidän tarvitse antaa ajan kulua.
Ei teeskennellä, ettei mitään tapahtunut. Katsotaan kuvia ja muistellaan.
Muistatteko kaikki ne oudot jutut?
Muistatteko, miten hän tanssi kävellessään?
Ja lauloi puhuessaan.
Muistatteko, miten hän nauroi?
Ettekö?
Minä muistan.
Muistan kyllä. -Tietenkin muistamme.
Tietenkin muistamme, mutta… -Ei!
Ei enää "muttia".
Näinkö vietämme joulua?
Tällaistako tämä on vastedes?
Suvi ei olisi pitänyt siitä.
Minne menet? -Auttamaan ystävää.
HETA HÄNNINEN
Heta.
Anna anteeksi.
Haluan olla paras ystäväsi.
Se ei ole sinun syytäsi.
On. Ei olisi pitänyt sanoa ikävästi.
On syytäni, että olen yhä täällä.
Pelkään kamalasti kuolemaa.
Elämä oli ihanaa.
Rakastin elämää.
Niin…
Ajattelin, että jos jään elävien pariin, voisin yhä elää.
Ymmärrätkö?
Luulen niin.
Odotin ja odotin, ja…
Ennen sinua kukaan ei nähnyt minua.
Kukaan ei kuullut minua.
Paitsi veljeni.
Yritin ottaa häneen yhteyttä.
Joskus se taisi onnistua.
Tulin siitä iloiseksi. -Mutta -
hän tuli surulliseksi.
Se ei ollut tarkoitukseni.
Hän luulee, että tapahtunut -
oli hänen syytään.
Innostuin liikaa. Minulla oli hauskaa.
Hän luulee, että olet vihainen hänelle.
Ja että siksi olet yhä täällä.
Ei se niin ole.
Jatka sitten matkaa.
Toivotko sitä?
Mutta niin on paras.
Tule.
Mennään yhdessä.
Minun ei ole pakko.
Ei ole.
Voin jäädä vielä.
Ainakin huomiseen.
Tai jouluun.
Eikö niin?
Mennään Villa Kuistiin juomaan kaakaota.
Viimeisen kerran.
Emmekö voi? Ole kiltti?
En näe Villa Kuistia enää.
En samanlaisena.
Pian en näe sinuakaan.
Sitten olet taas yksin.
En vain -
halua kadota kokonaan.
Et katoakaan.
Elät aina sydämessäni kuten Suvi.
Tulen kaipaamaan sinua kamalasti.
Ajattele minua aina, kun sataa lunta.
Olet lumisiskoni.
Niin olen.
Heippa, lumisisko. Nähdään taas.
Nähdään taas.
23. JOULUKUUTA
24. JOULUKUUTA
Siinä on kimalletta. -Niin on.
Entä tuo? -Joo.
Tuo? Niin.
Ota se. Ripusta sekin. -Joo.
Ehkä tuonne? -Joo.
Ota se. Ja tämä.
Se on ihana! -Superihana.
Vau!
Voi! Hyvää syntymäpäivää ja hyvää joulua!
Hyvää syntymäpäivää, rakas joulupoikamme.
Hyvää joulua, rakas syntymäpäiväsankari.
Ota tämä, Vilja. Ja tämä. -Odota.
Ei! -Se oli minun. Hyvää syntymäpäivää.
Ulkona on kylmä. -Noin.
Kiva kuulla Aaton laulavan.
Se on varmasti upeaa.
Se ei ole siellä.
En löydä toista kenkääni.
Se on kaapissa.
Kaapissa. -Täälläkö?
Minähän katsoin sieltä jo.
Tuolla!
Noin. -Auta rusetin kanssa.
En ymmärrä… -Et koskaan opi.
Miksi sen pitää olla kaulassa?
Näytänkö hyvältä? -Näytät.
Hienoa.
HYVÄÄ SYNTYMÄPÄIVÄÄ. OLKOON SE PULLOLLAAN HYVÄÄ LUMIPALLOLUNTA.
Pidetään kiirettä.
Tuntuu kuin leijuisi
Leijuu ja laskeutuu
Tunnen olevani elossa
Kun katsot minuun
Ja olen aina lähellä
Lähellä
Näimme sinut. Näitkö meidät?
Niin.
Hei!
Hei. -Sataa lunta.
Niin.
Paljon. Hienoa lumipallolunta.
Puhutko säästä?
Niin kai.
Lumisotaa! -Kyllä!
Heta oli oikeassa.
Olisin katunut koko ikäni, jos meistä ei olisi tullut ystäviä.
Näytän sinulle! -Vaikka menetin hänet.
Hyvä!
Hän opetti, ettei mikään katoa kokonaan.
Lumi muuttuu vedeksi.
Ja vedestä voi tulla kyyneleitä tai lunta.
Ja jos rakastaa jotakuta, he eivät koskaan katoa kokonaan.
Hyvää joulua.
Katson vielä kerran
Viimeinen tanssi ennen lähtöä
Taivas ja tähdet ovat kirkkaita
Päästän irti kaikesta vanhasta
Askel ensimmäinen ikuisuuteen
Löydän lohtua siitä, mitä tiedän
Niin maailma pyörii Kuin yö vaihtuu päiväksi
Päästän irti kaikesta vanhasta
Sinulle annan kuvan Muistathan, kun kohtaamme taas
En koskaan unohda
Minne menenkin
Tiedän, että tunnet
Läsnäoloni
Koska olen aina
Lähellä
Seiniin upotetut muistot
Lumikide putoaa
Olen siellä ja nyt olen vapaa
Osa sinusta, ikuisesti
Maalaa itsellesi kuva Jotta muistat, kun kohtaamme taas
En unohda koskaan
Minne menenkin
Tiedän, että tunnet
Läsnäoloni
Koska olen aina
Lähellä
En unohda koskaan
Lupaan sen, minne menenkin
Lupaan, että olen aina kanssasi
Pidä itsestäsi huolta, ystäväni
Jonain päivänä tapaamme taas
Lupaan sen, minne menenkin
Lupaan, että olen aina kanssasi
Pidä itsestäsi huolta, ystäväni
Jonain päivänä tapaamme taas
Lupaan sen, minne menenkin
Lupaan, että olen aina kanssasi
Pidä itsestäsi huolta, ystäväni
Jonain päivänä tapaamme taas
Tekstitys: Sirpa Kaajakari