Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Skynd jer!
Far!
Hvad var det eneste ved øen, du ikke kunne lide?
Tang!
- Din lille bandit. - Du kan ikke fange mig!
Jeg finder et sted til den.
Leder han efter mig?
- Vi må ikke gå derud. - Det ved jeg godt.
Jeg kan springe på hovedet.
Tror du på, at jeg kan det?
Selvfølgelig gør jeg det.
Det sagde din far også, at han kunne.
- Fra samme sten, vil jeg tro. - Er det rigtigt?
- Kunne han så det? - Han kunne lave en bombe.
Tog tilløb og sprang i med knæene helt inde mod brystet.
Jeg kunne springe på hovedet.
Mine spring var meget elegante.
Jeg lukkede bare alt ude.
Så kommer man ned, hvor vandet er klart, men lysere mod overfladen -
- og fyldt med bobler.
Kom og få tøj på. Han bliver snart bekymret.
Ikke det, tak.
Du!
Nej.
Stop. Nu er du fræk.
Ja.
- Hvad laver du? - Lytter.
MIN SOMMER
Far skal så kapmargueritter, lavendler -
- Dianthus chinensis og alle de her andre.
Og et kæmpe poppeltræ, der nok skal gøre alle i skærgården misundelige.
- Mors yndlingstræ. - Ja.
Med grene, der når helt op til stjernerne.
Er du sikker på, at et poppeltræ kan vokse ...
Ja, det er jeg.
Kan vi ikke hænge poserne op i den rækkefølge, de vokser i, far?
God idé, men jeg har en meget vigtig opgave for et meget fremtrædende forlag.
Jeg skal illustrere en vigtig bog om at lave ost.
Det kan du da gøre bagefter. Mor havde hjulpet mig.
Lad mig nu bare komme i gang.
Han holdt op med at elske mig, da hun døde.
Det er noget vrøvl, Sophia.
Det er derfor, han vil have dig med herud.
Kom med. Jeg vil spørge dig om noget.
Hvad tror du, der er flest af?
Stjerner på himlen eller fisk i havet?
Jeg kan ikke se nogen stjerner.
Kan du se nogen fisk?
Jeg gætter på stjerner på himlen.
Enig.
Men jeg ville være ked af at skulle tælle dem.
Tror du, den kan vokse her?
Ja.
Det håber jeg.
Det er bare spejlbilleder, Sophia. Kom.
Æder løven manden i teltet?
Nej.
Nej, den passer på ham.
Jeg kalder den for spøgelsesskoven.
Det gør du, fordi jeg har fortalt dig, at det er det, den hedder.
- Hvorfor har du taget dem ud? - Fordi de er nye og gnaver.
Hvad er der sket med dine rigtige?
Tror du da ikke, at de her er rigtige?
Dine egne.
Tror du ikke, at de her er mine?
- Jeg fandt de her. - Dem har jeg lavet.
- Gik du herind og lavede dem? - Ja.
- Hvornår? - En eller anden gang.
Kan du lave en til? Til mig?
Kan du?
Hvis du henter min lommekniv.
Skal jeg fortælle far, at du blev dårlig?
Nej, bare hent min lommekniv.
Hvornår lavede du dem?
Livet er langt, Sophia.
Sophia!
- Hej, Eriksson. - Jeg har fyrværkeri med til midsommer.
Det er fugtigt. Sig det til din far.
- Jeg kan godt hente ham. - Nej, det skal bare stå et varmt sted.
- Sagde du til Eriksson, at jeg var her? - Ja.
- Hvad sagde han til det? - At jeg skulle fortælle om fyrværkeriet.
Hvorfor sagde du ikke: "Sig det til far."
Eller til mig. Spurgte han til mig?
Måske ville han kun tale med mig. Har du tænkt over det?
En kat!
- Har den ligget der hele tiden? - Han sagde, at kassen skulle stå varmt.
Nå, men så er du jo nødt til at give den noget mælk.
- Min gamle sutteflaske er oppe på loftet. - Fint.
Kloge, gamle Eriksson.
Den skal hedde Mappe!
Vi skal altid være sammen, Mappe.
Mappe!
Hvor er du, Mappe?
En gang imellem hader jeg altså dumme Mappe!
Hvad har den nu gjort?
Det er, som om at jo mere jeg elsker den, jo mindre kan den lide mig.
Sådan er katte bare.
- Du sagde ikke, hvor du gik hen. - Men du fandt mig jo.
Far vil også være alene. Det er møgkedeligt.
Er det det?
Og du sidder bare her og ryger en møgcigaret.
- Hvor kommer alt det møg fra? - Det ved jeg ikke. Det lyder godt.
Jeg tror, det skal bruges, når det hele bliver lidt for meget.
Eller hvis der kommer en masse, han ikke gider møde.
De var på bryllupsrejse i det telt.
Vi skal have lavet en huskeseddel til midsommer.
Midsommer er midsommer. Vi laver altid det samme.
Bortset fra at Eriksson kommer.
Det er stort. Han kunne jo besøge alle mulige andre.
Eller ingen. Han gør, som han vil.
Og det er meget svært at vide, hvad Ericsson kan lide.
Han kan godt lide ...
Han kan godt lide havet, fordi det er stort og uforudsigeligt.
Ja, han kan godt lide havet.
Så sejler det af sted.
Kom her, Sophia.
Kom, lad os danse.
Jeg skal nok føre.
Midsommerblomster.
Gå ud med den der.
Den der kan du også stille ud.
Det blæser vist op.
- Det skal da ikke regne til midsommer. - Hvor mange midsomre har du levet?
Så ...
Sild og aborre.
Og nye kartofler.
Hestebønner ...
... spinat og ...
... henkogte pærer.
Eriksson spiser ikke pærer og grøntsager.
Der er andre, der skal have mad.
Hvis han overhovedet dukker op.
Det gør han! Han sagde, at fyrværkeriet var til midsommer.
Men var det et løfte om at besøge os?
Lægger du syv blomster under din pude, drømmer du om ham, du skal giftes med.
Du skal ikke fylde hende med overtroisk sludder.
Hvad betyder overtroisk?
At man ikke prøver at forklare noget, der er uforklarligt.
Min bedstemor var overtroisk.
Hun kunne komme ind og sige:
"Inden månen er gået ned, sker der et dødsfald."
"De har hostet tre gange."
Hvordan? Sådan her?
Du kan lige vove.
Så skal du drikke en af de slemme eliksirer.
Væk med den, dit uhyre!
Nej, det er jo dens opgave.
Det kunne lige så godt være midvinter.
Far skal fyre fyrværkeri af, Sophia.
Lad hende sove.
I år kan du gøre det.
Skal vi mon vente lidt endnu?
På Eriksson?
Han kommer nok ikke.
Det er stanken af sorg, der holder ham væk.
Eller selvmedlidenhed.
Jeg prøver virkelig.
Ikke nok.
På et tidspunkt er jeg her jo ikke mere.
Sophia ...
- Er I klar? - Ja.
Prøv den næste!
- Nej, kom nu. - Så prøv den tredje. Sidste chance!
- Hold godt om mig. - Jeg skal nok holde godt fast.
- Midsommer. - Ja.
Flyv af sted, far! Op på den.
Sæt dig på den og flyv af sted!
Nej, samtidig. Begge to samtidig.
Ellers sejler du bare i ring.
Man vænner sig til udsigten til horisonten, og så møder det der en.
Ternehelle.
Hvad står der på det der skilt?
"Privat ejendom. Adgang forbudt."
Giv mig årerne.
Ingen velopdragne mennesker går i land på et andet menneskes ø -
- når der ikke er nogen hjemme.
Men ...
... at sætte skilte op er som at give folk en lussing.
Det er en provokation.
Så beder man selv om det.
Og hvorfor placere alting helt deroppe -
- når det eneste sted, man kan trække sin båd op, er hernede?
Ingen trappe, intet.
Overhovedet ingenting.
Vi kan i det mindste sidde her og slippe for at glo på det forbandede skrummel.
Og de ved garanteret ikke noget om mos.
Om mos? Nej, det kan du være helt sikker på.
Det, der er ved mos ...
- Træder man først på det ... - Rejser det sig.
- Gør man det igen? - Bliver det nede.
- Og tredje gang er det ...? - Dødt.
Finito.
Folk kommer hertil -
- med store forkromede planer.
Og dem ...
... plumper de bare ned.
Er den på vej hertil?
Gem dig. Vi ved jo ikke, hvor de er.
- Tror du, de kommer herned? - Det ved jeg ikke.
Der er de.
Kommer de?
Kommer de den her vej?
Jeg tror, de så mig.
Halløj!
- Dav med jer. - Dav.
Jeg hedder Malander.
Det her er min hustru og min søn Christoffer.
Ham kalder vi Toffe.
Goddag, hr. Malander.
Det her er mit barnebarn Sophia.
Hun troede, I havde en hund -
- og hun er desværre meget bange for hunde.
- Hilma. Rart at møde dig, Sophia. - Dav.
- Det her er farmor. - Rart at møde dig, farmor.
Skal vi gå op til huset?
- Er der en trappe op til det? - Ikke endnu, desværre.
Kom.
Tak.
Nej, nej, nej.
Gør sådan her.
Kan du ikke finde ud af, hvad Toffe laver?
Han tilkalder nok politiet. De har en radio.
Nej. Det ville ikke være høfligt.
Det er sådan her, man dyrker omgang med andre, Sophia.
Det er du nødt til at lære.
Så er der en cognac.
Og et glas af min hjemmelavede saft til den smukke, lille pige.
- Tak. - De voksne kan få deres væmmelige cognac.
- Nå, skål. - Skål.
- Hun er kommet her i 87 år. - 47.
Utroligt.
Tja, hvad kan jeg sige? Det er et paradis her.
Udsigten er virkelig fantastisk.
Panoramisk.
Vi vil bevare øen, som den altid har været.
- Sådan har min hustru det også. - Ja.
Vi får lavet gangbroer for at beskytte lyngen, de vilde blomster -
- og mosset, selvfølgelig.
- Hun går meget op i mos. - Det gør jeg også.
Værsgo. Tag et stykke blåbærtærte.
- Må jeg det? - Naturligvis.
Tak.
47 år.
Det er ikke til at fatte.
Men den terrasse ... Tja ...
Alle skal vel begå deres fejl.
Din tur.
Jesus!
Man må ikke misbruge Guds navn.
- Jeg sagde Jesus, ikke Gud. - Det er en og samme ting.
- Den ene er Faderen, den anden Sønnen. - De er både og.
- Jeg er ligeglad med, hvad de er. - Det skal du ikke være, for ...
Jeg er ligeglad med hans familie, farmor.
Sophia ...
Jeg er ligeglad med alle familier.
Jeg hader familier!
- Gå op og tal med hende. - Hun har ikke lyst til at tale.
Du er for resten forfærdelig. Hilsen Sophia.
- Vi kom til at hakke en regnorm over. - Pyt med det. De vokser ud igen.
De to halvdele bliver til to nye orme.
Sophia ...
En regnorm trækker sig sammen og bliver ... hvad?
1/7 af sin normale længde. Så bliver den lille og tyk og let at sætte krog i.
- Ny linje. - Ny linje.
En orm, der bliver hakket over, ved, at den bliver til to orme -
- men vi ved ikke, hvor ondt det gør.
- Hvad er det? - Det er din far.
Han sætter sig for at arbejde.
Jeg kan godt lide, når han arbejder. Så ved jeg, hvor han er.
Lad være med at tænde lampen. Brug lommelygten.
Værsgo.
De kiggede nok på hinanden og syntes, at de så forfærdelige ud -
- og derfor kravlede de væk, så hurtigt de kunne.
Så begyndte de at tænke. Fra nu af ville livet være anderledes.
De vidste bare ikke hvordan.
Alt det, der skete for dem derefter, føltes nok kun som halvt så meget.
- Skal jeg læse det op? - Nej, jeg har ikke tid lige nu.
Men gem det til mine børn.
- Hallo! Hvor skal du hen? - Ind til byen. Gå ind i seng igen.
- Jeg vil med. - Kan du være klar om 30 sekunder?
Jeg er klar.
- Sko. - Nej, ingen sko.
Jeg vil med.
Jeg skal læse i min bog.
Det var dig, der opfandt spejderne, ikke?
Gjorde du ikke også?
Det gjorde Baden-Powell.
Jeg sørgede bare for, at piger kunne blive det her.
Hvorfor kunne piger ikke blive det før?
Fortæl, hvordan det var, hvad I lavede, og hvordan det var at sove i telt.
Luk øjnene.
Bare et øjeblik.
Er der myrer i himlen?
Nej.
Hvordan holder Gud styr på alle, der beder?
Det hjælper en assistent med.
Hvad hvis han ikke har tid til at tale med ham?
Hvis man nu havde bedt, fordi man faldt ned fra et træ?
Så sørger han for, at man lander på en gren, indtil han har tid til en.
Det var de spejdere ...
Vi sad omkring bålet.
Det var koldt.
Vi fik suppe.
Du får det til at lyde som en dårlig oplevelse.
De ting, jeg gjorde, da jeg var ung -
- der var sjove og betød noget -
- betyder ikke rigtig noget mere.
- Så det, vi laver, er ikke sjovt for dig? - Sophia ...
Jeg mente bare, at der er ting, jeg ikke længere kan lave.
Hvilke ting?
Jeg kan ikke lide, når du bare ligger stille.
Og jeg kan ikke lide, at den ene dag bare tager den anden.
At tiden bare går og går.
Og vinden ... Den blæser altid på den her ø.
Normalt kan du da godt lide vinden.
Det hele er ved at glide mig af hænde.
Jeg kan ikke altid huske ting -
- og det er jeg normalt også ligeglad med.
Bare ikke altid.
Af og til går det mig meget på.
- Hvad er det, du ikke kan huske? - Hvordan det var at sove i telt.
Det var mig, der sørgede for, at piger kunne komme til at sove i telt -
- og nu kan jeg ikke engang fortælle dig, hvordan det var.
Hvornår dør du?
Det skal du ikke bekymre dig om. Snart.
Hvorfor skal jeg ikke bekymre mig om det?
Graver de så et hul?
Hvordan går det?
Jeg vil bare fortælle dig, hvordan det er at sove i telt.
Det tænkte jeg, du nok godt vil vide.
Det har du ret i. Det vil jeg gerne.
Man kan høre alting meget tydeligere, og så er teltet meget lille.
Det er rart, at man kan høre alting. Så føler man sig tryg.
Nå ja, det er også rigtigt.
Man kan høre alt, hvad der foregår udenfor -
- som om det er meget tæt på en.
Og der falder fyrrenåle af træerne og ned ad teltdugen.
Det kan man høre, selv om de ikke laver nogen lyde.
Det kan jeg godt huske.
Det er, som om alt på øen sker derinde, selv om det jo ikke er sådan.
Ja, som om hele øen skrumper ind omkring en -
- indtil man selv og den er som en tømmerflåde på havet.
Jeg har altid troet, at vi faktisk flød.
Og at øen flød.
Det troede jeg. Og så alligevel ikke.
Tja ...
Måske flyder vi og står fast.
Kære Gud. Jeg keder mig ihjel.
Lad der ske noget.
Lav uvejr. Eller bare et eller andet.
Amen.
Et fyr! Hvem bor i det?
Ikke nogen. Kom og hjælp til.
Hvorfor har I aldrig taget mig med hertil før?
Da din far var dreng -
- lod fyrpasserne ham af og til gå helt op i toppen af fyret.
Men ... de er her ikke mere.
Man kan stadig godt komme ind i det!
Åh!
Farmor!
Heroppe!
Farmor!
Far ...
Åh nej! Mit uvejr.
Skynd dig, Sophia!
Vi må se at komme indenfor.
Det var godt.
- Hvad med far? - Bare rolig. Han skal nok finde os.
Kæreste Gud, jeg har ændret mening om det med uvejret.
Undskyld, jeg forstyrrer. Amen.
Kære Gud. Hørte du ikke, hvad jeg sagde? Jeg vil ikke have uvejret mere.
Hvor er han, farmor?
Er det alt, hvad du har at byde på?
Er det?
Kom lige og hjælp mig, Sophia.
Bare jeg ikke havde bedt til, at det blev uvejr.
Åh, Sophia ...
Jeg bad til, at det blev uvejr, og nu går verden under, så vi dør!
Det er alt sammen min skyld, farmor!
Sophia ...
Jeg bad faktisk også til, at det blev uvejr.
Gjorde du?
Meget tidligt. Før du vågnede.
Det er ikke din skyld.
Intet af det.
Din mor elskede uvejr, ikke også?
Det gjorde hun.
Hun elskede uvejr.
Kære Gud. Tak.
- Op til stjernerne. - Op til stjernerne.
Jeg går ned og springer i, far.
Nu kommer jeg!
Spring i.
- Jeg sprang på hovedet! - Ja, du gjorde!
Hvad skal vi komme i eliksiren?
Vi laver et potpourri til ham.
Han kunne ikke drømme om at drikke en eliksir.
Og så to blade fra poplen.
Og mens du er der, så fjern lige al snoren på den.
Sådan. Så skal vi have fundet et lille sneglehus.
Jeg har fundet et.
Godt.
En til. Også sneglehuset. Og nu ...
Sørg for at lægge den tæt på ham.
- Er du sikker på, at det virker? - Helt sikker.
SOMMERBOGEN
Efterår.
Eriksson?
Det er ikke en båd.
Det er dit hjerte.
Oversættelse: Rie Sommer Medietekst Danmark