Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ע"פ הספר "יוצר הדמעות" מאת ארין דום -
הוצא לאור באיטליה ע"י אדריאנו סלאני -
אימא, איפה כואב לך?
כאן.
הנה. זה עבר.
כל הכבוד, ניקה. "מעט רוך..."?
"מעט רוך ירפא כל פצע."
זאב! - הוא יפהפה.
לא, הוא לא. זאבים הם מפחידים.
רק כי כך הם מופיעים לעתים קרובות באגדות.
אבל הם לא תמיד מרושעים.
אני לא רואה אותו. איפה הזאב?
זהירות! משאית!
זהירות! - לא!
יוצר הדמעות -
סיפרנו הרבה סיפורים ב"גרייב".
סיפורים שמסופרים בלחש, סיפורים לפני השינה.
בית היתומים "סאניקריק" -
אגדות שנאמרו ברכות לאור נרות.
הידוע ביותר היה הסיפור על יוצר הדמעות.
מסופר בו על עולם שבו איש לא יכול לבכות.
ואנשים חיו כמו קליפות ריקות,
נטולות רגשות.
אבל נסתר מהעולם, עטוף בבדידות,
היה יוצר דמעות בודד,
אפוף באפלה,
חיוור וגיבן,
שבאמצעות עיניים שקופות כזכוכית,
ידע ליצור דמעות בדולח.
אנשים היו פונים אליו ומבקשים לבכות,
להרגיש אפילו שביב של רגש.
ויוצר הדמעות היה שם את דמעותיו בעיניהם.
וכך האנשים היו בוכים,
בכעס, בייאוש, בכאב ובייסורים,
מלאים בתשוקות בוערות,
אכזבות קשות ודמעות.
מעולם לא חשבתי שעולם כזה יכול להתקיים.
מעולם לא חשבתי שאתגעגע כל כך להורים שלי.
אבל יותר מכול,
מעולם לא חשבתי שאחיה את הסיפור הזה בעצמי.
את בטח ניקה.
זה שם של פרפר.
כמה מוזר לקרוא לילד על שם חרק שחי רק כמה ימים.
יש לנו כאן רק כמה כללים.
סדר, כבוד וצייתנות.
הקפידי עליהם ותהיי בסדר. קח את המזוודה שלה.
הרכוש כאן משותף.
תני לי את השרשרת. חפצים אישיים אסורים.
אבל היא של אימא שלי. - סדר, כבוד וצייתנות.
לא תרצי להפר את הכללים ביום הראשון שלך. ריג'ל?
בשבילי, זו לא תהיה רק אגדה.
ב"גרייב",
אפגוש את יוצר הדמעות.
בכי לא יחזיר את מה שאיבדת.
אדלין, קחי אותה לחדר שלה.
קדימה.
ילדים, היכנסו פנימה.
זו הייתה המיטה של ג'וליה. היא אומצה אתמול.
את פה כבר הרבה זמן?
אני חיוורת מדי.
גברת מרגרט אומרת שאני נראה חולנית.
נוכל להיות החברות הכי טובות?
ניקה, הם כאן.
אני אבוא לבקר. אני מבטיחה.
אין מצב.
תעזבי ואל תביטי לאחור.
לא הייתי שורדת בלעדייך.
הוא שלך עכשיו.
"גרייב" היה כמו כלא.
שנים העברתי בתפילה שיבואו לקחת אותי.
שיסתכלו לי בעיניים ויבחרו בי על פני כל הילדים האחרים.
שירצו אותי בדיוק כפי שהייתי, גם אם איני מיוחדת.
אבל אף אחד מעולם לא בחר בי.
איש מעולם לא רצה או הבחין בי.
תמיד הייתי בלתי נראית.
את מוכנה?
כן.
גם אני קצת מפחדת.
שאוריד את הדברים שלך?
יש לי רק את זה.
אנחנו מעודדים שיתוף כאן.
נפצעת?
יש לה הרגל לטפל בחיות. האצבעות שלה תמיד פצועות.
טוב, ניקה.
נצרי כל מה שלמדת כאן.
סדר, כבוד וצייתנות.
וזכרי, זו רק תקופת ניסיון.
אפשר לבטל את המשמורת.
אם תעשי בעיות, נבוא לקחת אותך והאימוץ לא יתקדם.
אני בטוחה שהכול יהיה בסדר.
יופי.
שנלך?
הידיים האלה.
הידיים הלבנות החלקות האלה גולשות בחושניות לאורך שורת הקלידים.
הנה מקור הגאווה של "גרייב".
הילד הכוכב.
הילד שכולם רצו.
מנומס ומכבד את כולם מלבדי.
מי זה?
ריג'ל.
הראיתי לכם את התיק של הילד. אתם בטוחים לגמרי?
זה בית גדול,
וניקה תרגיש יותר בנוח.
אבל מספיק קשה לטפל במתבגר אחד, שלא לדבר על שניים.
חוץ מזה, ריג'ל הוא ילד מאוד בעייתי,
ורק אנחנו יודעים איך לטפל בו.
אל תדאגי, גברת מרגרט. אנחנו יודעים מה אנחנו עושים.
ובשביל זה נועדה תקופת הניסיון, לא?
בסדר גמור.
תודה.
תמיד השתוקקתי למשפחה,
לבית,
לחיים מחוץ ל"גרייב".
עכשיו שזה סוף סוף קורה,
לא יכולתי להאמין שהוא שם לצדי.
מכל האנשים בעולם, ריג'ל היה האחרון שרציתי שם.
ובכל זאת, לא יכולתי לשנוא אותו.
חלק ממני התרגל אליו כל כך
שלא חשתי עוד רצון להתייחס אליו בקרירות.
היכנסו.
הגענו.
זו לא אחוזה, אבל לא חסר לנו כלום.
רק שתדעו, אנה קצת חולת ניקיון.
איני יכולה לומר את זה עליך.
אתם מנגנים בפסנתר?
הבן שלנו ניגן.
אראה לכם את החדרים.
נורמן, תוכל לדאוג לריג'ל?
בטח.
שנלך?
חבר עזר להרכיב אותה.
אני מקווה שתאהבי.
לא היה לי חדר משלי כבר הרבה זמן.
לא בטוח שזה הסגנון שלך.
ספר תווים -
אם זה בסדר, תוכל ללבוש את זה לבית הספר מחר.
אני חושב שזה במידה שלך. זה היה של...
נקנה לך אחד חדש אחר כך.
אין צורך. אני בטוח שזה בסדר.
זו התלבושת שלך למחר.
וזה קלאוס.
הוא קצת מתבודד.
אבל הוא יכול להיות מלא חיבה כשהוא רוצה.
אפשר להיכנס?
תראה, ריג'ל, עכשיו שאנחנו...
עכשיו שאנחנו מה?
עכשיו שאנחנו כאן, יחד,
אני רוצה שהכול יסתדר עם אנה ונורמן,
עם האימוץ.
אם את רוצה שהכול יסתדר,
תתרחקי ממני.
ולעולם אל תיכנסי לחדר שלי. לא עכשיו ולא אף פעם.
זה איום?
זו עצה...
עש.
זו החממה שלי שם.
אני מגדלת ומוכרת פרחים וצמחים.
גם אתה עובד עם פרחים, נורמן?
לא, אני מדביר מזיקים.
חיפושיות, נמלים, מקקים, עכברים.
אבל רק יצורים שכבר מתים או מסוכנים מאוד.
הייתם חברים בבית היתומים?
גדלנו יחד.
אנחנו כמו אחים.
כן, אנחנו מכירים זה את זה היטב. אנחנו כמו אחים.
אני צריכה לשירותים.
כמובן.
"ריג'ל" זה שם של כוכב, נכון?
ההורים שלך בטח אהבו אסטרונומיה.
גברת מרגרט נתנה לי את שמי. מעולם...
לא הכרתי את הוריי.
סלחו לי, גם אני צריך רגע.
עדיין יכולתי להרגיש את מגע אצבעותיו,
מטביעות בי את חותמן כמו ברזל מלובן.
הקסם הרעיל שלו היה חזק מדי.
הוא היה חזק מדי.
לא היית צריכה לברוח ככה.
הדאגת את הורינו לעתיד.
זה משחק בשבילך, נכון?
רק משחק.
את רצית את זה, עש.
תתרחק ממני.
מה אם אנה ונורמן ראו כמה את שונאת אותי?
שהדברים לא מושלמים כמו שהם חושבים?
דעתם עלולה להשתנות.
יום אחד הם יראו אותך כפי שאתה באמת.
למה? מי אני?
אתה יוצר הדמעות.
בכית?
לא.
אל תשקרי,
או שיוצר הדמעות ייקח אותך.
את באמת חושבת שהוא קיים?
מי? - יוצר הדמעות.
אני לא יודעת.
אולי הם אומרים שכן
כי הם לא רוצים שנרגיש משהו.
בחיים לא נהיה כמוהם.
פיטר! - ריג'ל חולה שוב. בואו מהר!
מה? - שמעת?
חזרו למיטה!
עכשיו!
הכול בסדר.
כבר מאוחר, חבר'ה!
תיכון ברנבי -
הבנתם איך לחזור הביתה?
זה קל. - ממש מעבר לגשר הברזל.
אוקיי.
אל תדאג.
ביי. - נתראה בערב.
עלייך להיזהר יותר, עש.
תמונת יום ראשון.
אני בילי, מוועדת קבלת הפנים. בברנבי מתייחסים לכל דבר ברצינות רבה.
בואי אחריי.
ניקה זה קיצור של ניקיטה?
לא, סתם ניקה.
לכולם יש הבעה כזו ביום הראשון שלהם.
היית צריך לראות אותי. הנה.
אני אוהבת לצלם פרצופים. יש לי תמונה של כל תלמיד.
למעשה, יש לי כמה של פלפס.
אבל של חבריי הטובים אין לי.
את מיקי אי אפשר לצלם. היא שונאת תמונות.
בואי. אציג אותך.
מיקי?
זאת הבחורה החדשה.
היי.
אל תיעלבי. עמוק בפנים היא ממש מתוקה.
החדשה תפשק אצלי רגליים עד שבוע הבא.
בוקר טוב, ניקה. ברוכה הבאה.
בוקר טוב.
אני מר קיריל.
הציונים שלך במדעים מצוינים. כל הכבוד.
שמעתם? - שאף אחד לא יזוז.
הם רבים!
תפסיקו!
ריג'ל.
די! תפסיקו!
פלפס! קום!
אתה רוצה להיות מושעה שוב? - הוא התחיל, אדוני. אני נשבע.
רוצה להסביר למנהל? - בבקשה, לא.
אתה ריג'ל וויילד?
אתה צריך ללכת לאחות?
אז לך לכיתה. זוז.
בפעם הבאה תקבל ריתוק.
על מה אתם מסתכלים? לכו לכיתות. קדימה!
זה אח שלך?
הוא לא אחי.
נכון. אני לא.
באמת הגיע הזמן שמישהו ילמד את פלפס האידיוט הזה לקח.
כן?
את עדיין לומדת?
אני רושמת הערות.
את יודעת למה ריג'ל לא רצה לאכול איתנו ארוחת ערב קודם?
יש לו בעיות בבית הספר?
לא, הוא פשוט עייף.
זה מקסים. מי צילם?
בילי, מוועדת קבלת הפנים.
כבר רכשת חברים? אז אהבת את המקום?
גם המורים ממש נחמדים.
אתן לך ללמוד.
תלכי לישון מתישהו. - לילה טוב.
לילה טוב.
אנה? - כן?
תודה.
לא, תודה לך.
הכול בסדר?
כן, הכול בסדר.
את פשוט תמשיכי לבהות בי?
למה?
למה הסכמת ללכת איתם?
נראה לך שזה היה תלוי בי?
כולם תמיד רצו אותך,
אבל לא נתת לאף אחד לאמץ אותך.
מה השתנה?
כדאי שתלכי.
כרוך את זה סביב הקרח.
אל תגעי בי.
אף פעם.
או שמה?
או ש...
לא אוכל לשלוט בעצמי.
תמיד האמנתי באגדות.
תמיד קיוויתי למצוא את עצמי באחת כזו.
ועכשיו אני בתוך אגדה,
אבל היא מהסוג הלא נכון.
בוקר טוב.
ישנת טוב?
כן. - אחרי הלימודים נלך לקנות בגדים, אם תרצי.
אוקיי.
את יכולה לקחת את אלה לריג'ל? תודה.
איזה חלק ב"אל תיכנסי לחדר שלי" את לא מבינה?
אנה ביקשה ממני.
אני סתם נחמדה. למה אתה לא מבין את זה?
את חושבת שאני יוצר הדמעות.
הזאב של הסיפור.
תגידי לי...
מישהי שנחמדה למישהו שהיא מתעבת
היא לא צבועה?
תראי אותך.
את רועדת.
אפילו הקול שלי מפחיד אותך.
אין לי מושג מה אתה רוצה.
פשוט אין לי.
את יודעת למה אגדות מסתיימות ב"עד עצם היום הזה"?
כדי להזכיר לנו שיש דברים שלא משתנים.
אבל הזמנים השתנו. אנחנו כבר לא ב"גרייב".
את נצמדת לסוף הטוב הזה.
את אמיצה מספיק לדמיין אגדה בלי זאב?
קוראים לך ניקה, נכון?
כמו הפרפר.
עשית מחקר על השם שלי?
עשיתי מחקר עלייך.
אל תזוז.
מה זה? - אל תזוז.
איכס.
לא, היא ביישנית.
היא הסתתרה. הקונכייה היא הבית שלה.
אבל היא עלולה להרוג אותה אם תישבר.
אתה מבין, מה שמגן עליה...
עלול להכאיב לה הכי הרבה.
אז תודה שהצלת אותי.
האמת היא שהצלתי אותה ממך.
נעים להכיר, אני... - מטרידן.
אתם זוג?
אנחנו... לא.
הנה את. קדימה, יש לנו מבחן.
סליחה, ליונל. אני צריכה לעבור על משהו.
אני כל כך לחוצה.
הנה. יש שם בגדים מדהימים.
אנה, באמת, זה לא הכרחי.
נו, בחייך.
נכון שזה מהמם?
כן.
קדימה, בואי ניכנס.
אנה, כבר קנינו כל כך הרבה.
היי. - שלום.
נמדוד את השמלה הזאת. - כמובן.
תודה.
אנה.
את מהממת.
באמת?
כן, את יפהפייה, ניקה.
אל תפחדי להראות את זה.
רגע, צריך פה חגורה.
אנה?
הנה. זה ייראה נהדר.
ניקה?
ניקה? מה קרה?
ניקה?
ניקה, תנשמי עמוק.
נורמן!
ניקה.
ניקה?
מה קרה? - ניקה?
מרגרט ידעה עלינו הכול.
את שומעת אותי?
היא ידעה על הפחדים והתשוקות שלנו.
היא ידעה על אהבתי לחיות ועל הפחד שלי מהחושך.
היא ידעה שפיטר מפחד מרעשים חזקים,
ושאדלין אוהבת שיער ארוך.
היא ידעה על החלומות שנאחזנו בהם רק כדי לשרוד את "גרייב",
והיא השמידה אותם.
היא הרסה את כל צורות האהבה,
מלבד האהבה שהיא נתנה לריג'ל.
לא!
קדימה!
היא שברה משהו בתוכנו.
משהו שבמקום לגדול, יישאר קטן לנצח.
שברירי,
ילדותי ושבור.
לא!
בכל פעם, בחשכה הזאת, הייתי צורחת עד שהייתי מאבדת את קולי
אלמלא הצעדים האלה באפלה שהגיעו למיטה שלי,
והאצבעות החמות האלה שאחזו בידי.
ואז הכאב היה מתפוגג, והלב שלי היה מפסיק לפעום בחוזקה.
כל מה שהיה הוא המגע הזה, הנחמה הבודדה הזו, תמיד.
אדלין.
ובכן?
תעני לי.
לא הייתי טובה.
היית ילדה קטנה וסוררת, ומגיע לך להיענש.
מי ירצה ילדה קטנה כמוך?
אני אהיה טובה.
ותמשכי את השרוולים למטה.
ברוכים הבאים. היכנסו.
כשהעבר הכביד עליי, חשבתי על אנה.
לא יכולתי לספר לה מה עבר עליי, אבל היא הייתה שם בשבילי.
ולא הייתי צריכה לפחד.
הייתי רחוקה, בטוחה וחופשיה.
הייתה לי הזדמנות להיות מאושרת.
ביי. - ביי.
קדימה. - אוקיי.
התעוררת. איך את מרגישה?
יותר טוב, תודה.
ישנת הרבה. היית זקוקה לזה.
היו לך כמה ימים קשים. - כן.
את יודעת שקלאוס ישן על המיטה שלך כל הלילה.
באמת? - כן.
אולי הוא הרגיש שלא חשת בטוב.
אני בסדר עכשיו.
האמת היא שחשבתי לחזור לבית הספר. - אוקיי.
נפצעת?
הוורדים.
כולם מסירים את הקוצים, אבל אני מניחה להם.
זה מזכיר לי שגם דברים יפים יכולים הכאיב.
אפשר?
ניקה, אם הייתה בעיה,
היית מספרת לי, נכון?
כן.
למה יש כל כך מעט ורדים היום?
הם נחטפו לכבוד "יום הגינה".
"יום הגינה"?
כן.
את לא יודעת איזה יום היום? - לא.
תלמידים נותנים ורד למי שהם רוצים, בעילום שם.
יש המון צבעים, לכל אחד יש משמעות שונה.
ביום שלפני, משאירים לוקרים פתוחים. הרשיתי לעצמי לפתוח את שלך.
הכיף הוא לנחש מי נתן לך אותם.
נשמע מרגש.
מלהיב לגמרי.
היא לועגת, אבל הארונית שלה תמיד מלאה. רואה?
תני לי אותם. את תמיד נותנת להם למות. - בשמחה.
את יודעת ממי הם?
נער במגמת פסיכולוגיה שמאוהב בה בטירוף.
עכשיו את שלי. אני לא יכולה. תפתחי את.
אוקיי.
לא, אני אפתח. אני חייבת.
בבקשה תהיו שם.
יש!
זה תמיד הוא.
מי זה "הוא"?
אני לא בטוחה, לכן זה כיף. אבל אני תמיד מקבלת אחד. אולי הוא ביישן.
זה מטריף אותי.
טוב, ניקה. עכשיו תורך. תפתחי.
לא יהיה שם כלום. - אל תהיי כזו בטוחה.
אף פעם לא ראיתי ורד שחור.
הוא כל כך יפה.
זה אומר אהבה אובססיבית ומיוסרת
שאין בה שום דבר טהור.
את יודעת ממי הוא?
אני חייבת ללכת.
את נכנסת למאורה של הזאב ומצפה לעזוב בחתיכה אחת?
אתה נתת לי אותו?
אני? שאני אתן לך ורד?
תחזיר אותו! הוא שלי!
ניקה?
יש כאן בחור.
יום הגינה היה הצלחה, אני רואה?
תקשיבי, לנורמן ולי יש ארוחת ערב עסקית הערב.
שאשאיר לכם משהו לאכול? - אין צורך, תודה.
קדימה.
אל תיתני לו לחכות. הוא חמוד.
היי. - היי.
השארת את זה בבית הספר.
יש כתובת על זה, אז...
תודה.
רוצה לאכול גלידה?
כן.
יופי, מגניב. בואי נלך.
בת כמה היית?
שמונה.
היית כל כך צעירה.
מה ההורים שלך עשו?
הם היו ביולוגים.
במקום סיפורים לפני השינה, הם היו מספרים לי איך התאים עובדים.
לכן את כל כך טובה במדעים.
אולי תהיי אחת מהאנשים שמשנים את העולם.
תני לי אותה. אני אזרוק. - אולי אזדקק לה.
למה?
כדי לתקן כנפיים של גוזל.
ו...
את יכולה גם לרפא לבבות שבורים?
לב זה קצת יותר מסובך.
אולי כדאי שנלך.
אוקיי.
בזהירות. לכאן.
לא, כאן. שימי לב. זהירות!
הגענו.
את בסדר?
אני גאה בעצמי.
הבאתי אותך הביתה בריאה ושלמה.
הייתי טובעת בלעדיך.
לא, היית מסתדרת מצוין לבדך.
אתה חושב?
את יודעת,
החיים שלך לא דומים לחיים של אף אחד אחר שהכרתי.
לא רק שאת חזקה...
את יפהפייה.
עליי ללכת.
אוקיי.
אז נתראה מחר?
נתראה מחר.
קול בתוכי אמר לי שהסתכלתי עליו יותר מדי,
אבל תמיד היה זה בלתי אפשרי עבורי לא לצפות בו.
והפרפר הזה היה גם אמיץ וגם תמים.
או אולי סתם טיפש וחסר תקווה.
ראיתי אותם נמחצים פעמים רבות על ידי הילדים ב"גרייב".
אולי היה שם יותר מכעס וכאב.
אולי בו היה גם אור.
בלבי ידעתי שריג'ל אינו מרושע.
לא יכולתי לוותר עליו.
ריג'ל.
ריג'ל, מה קרה? - אל תיגעי בי!
אני רוצה לוודא שאתה בסדר.
למה?
כן, נכון.
זה בטבע שלך.
זה חזק ממך.
את רוצה לתקן אותי.
זה כאילו שאתה עושה הכול כדי שאשנא אותך.
וזה נכון?
את שונאת אותי?
את שונאת אותי, עש?
אתה רוצה שאשנא?
כן.
אני רוצה.
לא שנאתי את ריג'ל, רציתי להבין אותו.
אולי יום אחד אגלה את הסיבה להתנהגות שלו.
אבל היה דבר אחד שהייתי בטוחה בו לחלוטין.
יוצר דמעות או לא,
אין מישהו שגרם ללב שלי לפעום בחוזקהכמוהו.
תראי מה אחיך עשה לי.
ביקשתי ממנו להפסיק, אבל הוא הרביץ לי בלי סיבה.
מה עשית?
תשאלי אותו.
למה?
מה כבר עשיתי לך?
אל תגעי בי.
תגיד לי למה.
את יוצרת הדמעות שלי.
ריג'ל.
ריג'ל, אתה בוער מחום.
מה קרה? בוא נעלה למעלה.
בוא נעלה למעלה. תעזור לי.
תעזור לי.
למעלה.
אנו מעבירים את השידור לכתב שלנו.
ההצפות גורמות לפקקים עצומים.
כל הדרכים לעיר סגורות,
ואנחנו עדיין לא יודעים מתי התנועה תתחיל לזוז שוב.
המצב משתפר...
אני אתקשר לילדים.
...הצפון, אבל הסערות והגשם הכבד ממשיכים... - כן.
תרים ידיים.
תשכב.
הדרום מושפע במיוחד...
הם לא עונים.
...והגשם...
אולי הם ישנים.
שאנסה שוב?
היי, אנה. - היי, ניקה.
הכול בסדר?
כן.
תקשיבי, אנחנו תקועים בפקקים בגלל הסערה.
אל תדאגו.
את נשמעת מוזר. את בטוחה שהכול בסדר?
לריג'ל יש קצת חום, זה הכול. איפה התרופות שלכם?
בארון האמבטיה.
אני צריכה לדאוג? - אני יכולה להתמודד.
את בטוחה?
כן, זה בסדר, אנה.
רגע.
רק שנייה.
טוב, מצאתי אותן.
יופי.
נדבר אחר כך?
כן, בטח. אתקשר אלייך. ביי.
...ורוחות חזקות.
הרוחות נושבות מהצפון, ויוצרות תנאי סערה.
לריג'ל יש חום.
...משבים חזקים צפויים בשעות הקרובות.
אתה חייב לקחת את אלה, ריג'ל.
תעזור לי.
פתח את הפה.
אל תזוזי.
אל תלכי, אני מתחנן.
גברת מרגרט?
כן? - הילדה החדשה כאן.
תמשיך לנגן.
יש לנו כאן רק כמה כללים.
סדר, כבוד וצייתנות.
תני לי את השרשרת. חפצים אישיים אסורים.
אבל היא של אימא שלי.
סדר, כבוד וצייתנות.
לא תרצי להפר את הכללים ביום הראשון שלך. ריג'ל?
אתה חולה?
לכי מפה, עש.
למה את לא ליד השולחן שלך?
אני מצטערת, גברת מרג...
הלכתי להביא מלח.
בואי איתי.
לא! לא, בבקשה!
בבקשה!
מה עשית?
תתקשרו לרופא.
מה עשית?
תתקשרו לרופא!
ראיתי אותך. חתכת את עצמך בכוונה.
למה שאעשה משהו כל כך טיפשי?
תראה לי מה אתה מסתיר.
לכי מכאן.
נו, תראה לי.
זו השרשרת של ניקה.
היא חושבת שזרקת אותה.
למה היא אצלך?
קחי אתה, אם את רוצה.
ניקה מוצאת חן בעינייך. אתה מעמיד פנים שלא, אבל היא כן.
אל תספרי לה.
ניקה חושבת שאתה שונא אותה.
זה חייב להישאר ככה.
אני צריכה לחזור לחדר שלי.
ניקה?
ריג'ל.
מה מצבו?
יותר טוב. החום שלו ירד.
מה קרה?
אני לא יודעת.
תנוחי. אנחנו נמשיך מכאן.
מה קרה לשפה שלו?
ליונל שיחה נכנסת -
משהו קרה באותו לילה. שנינו ידענו את זה.
אבל הנה אנחנו שוב,
בדיוק כמו כשהיינו ילדים.
משהו מפריד בינינו. ביני, הילדה מ"גרייב",
ובינו, יוצר הדמעות.
גם המצב עם ליונל השתנה.
נפגשנו בבית הספר, אבל לא דיברנו במשך ימים.
למרבה המזל, היה לי אותן.
היה נפלא שיש לי חברות.
היה לי את זה רק עם אדלין.
ואו.
מיקי עשירה, אבל היא לא רוצה שאף אחד ידע.
זה מביך אותה. זה נראה לך נורמלי?
היי. - היי.
ארגנתי אוכל. אכניס את הסוס לאורווה ואצטרף.
טוב. - בילי, תראי לה את הדרך?
בטח.
הבנת את ההבדל?
חיידקים הם אורגניזם חד-תאי, בעוד נגיף הוא שרשרת של חלבונים.
את צריכה להחליף את קיריל. ההסברים שלו גורמים לי להירדם.
אני חושבת שיש לי אותה השפעה עליה.
אני הולכת לשירותים.
אוקיי.
לא ראית כלום.
אוקיי.
אסור לך לספר לאף אחד.
זאת את, נכון?
הוורד הלבן?
את חייבת לספר לה.
היא החברה הכי טובה שלי. אני אאבד אותה. - את לא יודעת את זה.
אני כן.
פאק, כבר מאוחר! אנחנו צריכים להתכונן. למה לא הערתן אותי?
מה קרה?
כלום.
לא דיברנו חודש ואת מתעלמת ממני בבית הספר.
למה את לא עונה לטלפון?
סליחה, לא יכולתי. מה אתה עושה כאן?
אני מחבב אותך.
אבל תגידי לאחיך להפסיק להתערב.
הוא תמיד יהיה חלק מחיי.
מה זאת אומרת?
מה קורה ביניכם?
אתה לא תבין.
לא היית בבית יתומים.
סליחה, עליי ללכת. - רגע.
סליחה. אקנה לך אחר. - זה היה האחרון.
זה היה לריג'ל. היום יום ההולדת שלו.
את לא יכולה להביא לו משהו אחר? - לא.
הוא שונא מתנות.
זה היה הדבר היחיד שהוא היה אוהב.
עליי ללכת.
ליונל לא יכול היה הבין.
בשבילו זה רק כדור זכוכית.
בשבילי זו דרך להזכיר לריג'ל
שהוא יכול לזרוח כמו הכוכב שעל שמו הוא נקרא.
מותק, הנה את. בואי.
היי.
לא אמרת לי שהיא כל כך יפה.
ספרי לי איך הצלחת להתמודד עם שני המשוגעים האלה.
לא תרצי אותם יותר כהורים אחרי שאספר לך כל מה שאני יודעת.
אני דלמה, וזו הבת שלי, אסיה.
והבחור שבולס לחם הוא בעלי.
אנה סיפרה לי כל כך הרבה עליכם.
למה היית בבית יתומים עד גיל 16? - אסיה!
אם היא יודעת עלינו כל כך הרבה, אני רוצה לדעת משהו עליה.
ריג'ל.
היי, כולם.
סליחה שאיחרתי.
שב ונאכל.
מי רוצה את הנקניקייה הראשונה?
יכולה לפתוח, ניקה?
כמובן.
אדלין!
היי. - מה את עושה כאן?
אני הזמנתי אותה.
איך הצלחת לברוח?
אני כמעט בת 18,
אז נתנו לי לעזוב כדי לחפש עבודה בעיר.
ואז אתמול אנה התקשרה אליי, והנה אני.
בבקשה, היכנסי.
תודה.
אנה סיפרה לי שאחותך פופולרית בקרב הבנים בבית הספר.
אתה גאה או מקנא?
לא אכפת לי מחיי האהבה של ניקה.
אני יודעת שאתה שונא ימי הולדת,
אבל הפעם הזו שונה.
זהו תחילתו של פרק חדש לך ולניקה.
החל ממחר, תהיו מיליגנים באופן רשמי.
אנחנו מאמצים אותם.
אתם צוחקים עליי? מה, שניים במחיר של אחד?
אסיה!
אתם מנסים להחליף את אלן.
לא הזכרתם אותו כבר חודשים.
אני לא צריכה לדבר עליו כדי לזכור אותו.
באמת? כי נראה לי ששכחת אותו. - איך את יכולה להגיד את זה?
אז איך אתם יכולים לעשות דבר כזה?
אסיה.
הכאב שלך הוא כמו משקולת שגוררת אותך למטה.
אנחנו רק מנסים להמשיך הלאה.
בכך שתאמצו אותם? - לא.
בכך שנעשה משהו טוב לשני ילדים שרק זקוקים לאהבה.
גם אני צריכה אהבה, אבל אלן איננו.
לעולם לא אוכל לראות אותו שוב או לומר לו כמה אני אוהבת אותו.
סליחה, אבל אני לא מקבלת את זה.
איש לא יתפוס את מקומו.
אסיה.
לא ידעתי שאסיה יצאה עם הבן של המיליגנים.
שיערתי את זה,
גם אם אנה ונורמן לא מדברים על זה הרבה.
לכולנו יש בעיות.
אל תסתבכי בשלהם.
אני רואה שאכפת להם ממך.
לכל אחד יש בעיות, אבל כולן שונות.
איני שייכת לכאן.
על מה את מדברת?
תמיד רצית משפחה.
הם לא יודעים מי אני באמת.
הם לא יודעים מה עבר עלינו.
אולי כדאי שתספרי להם.
אני לא רוצה שיחשבו שאני מכוערת,
שבורה וחסרת תועלת.
ניקה,
את לא מכוערת, שבורה או חסרת תועלת.
עלייך לשחרר את עצמך מ"גרייב".
זה בלתי אפשרי.
לא, זה לא בלתי אפשרי.
דברים השתנו.
מאז שריג'ל עזב, מרגרט לא אותו דבר.
היא נשארת בחדר שלה,
ולפעמים אנחנו שומעים צרחות ודברים נשברים.
אז מה?
פגשתי את פיטר לפני כמה ימים.
מה שלומו? - טוב.
המשפחה שלו נהדרת,
אבל גם לו קשה.
הוא חושב שעלינו להגיש תלונה נגד מרגרט. - לא.
כן. - לא.
ניקה, העדות שלך הכרחית.
את סבלת הכי הרבה, היא התייחסה אלייך הכי גרוע.
אנחנו זקוקים לך. את חייבת לעזור.
אני לא יכולה לעמוד מולה.
כן, את יכולה.
את חזקה משנדמה לך.
דלמה וג'ורג' בדיוק עזבו. הם אמרו להתראות.
אני מצטערת, ניקה.
גם אני צריכה ללכת, גברת מיליגן. אני צריכה לחזור לבית היתומים.
ביי, אדלין. - תודה.
ביי.
לא היית אמורה לשמוע את כל זה.
אסיה לא הייתה עצמה. - זה לא משנה.
למה שלא תגיד לה שבאת הנה רק כדי להיות איתה?
היא תמיד חלמה על משפחה.
אני לא אקח את זה ממנה.
ריג'ל,
אתה חייב להגיד לה שאתה זה שהחזיק לה את היד.
היא עדיין חושבת שזו אני.
לזאב אין זכות להחזיק את היד של הילדה הקטנה.
לכי.
ביי, ריג'ל.
נתראה בקרוב.
אוהב אותך.
גם אני אותך.
אני מרחם על אסיה.
היא לא יודעת איפה אהבתה נגמרת והכאב שלה מתחיל.
היא רק צריכה לזכור שיש הבדל.
רציתי להצטרף לנגינה שלו, האצבעות שלנו במרדף,
גופינו מתחככים קלות.
רציתי למחוק את העצב שלו.
רציתי למחוק את מרגרט, למחוק את העבר.
רציתי שריג'ל יפסיק לחשוב עליה בכל פעם שהוא מנגן.
רק אנחנו.
הידיים שלנו יחד,
הלבבות שלנו שלובים זה בזה.
יכולנו להיות מנגינה מלאה בפגמים,
מגרעות וטעויות,
אבל גם של צחוק, פליאה ואושר.
לא הבאתי לך מתנה.
זה לא משנה.
זה כן.
זה חשוב לי. אני רוצה לפצות אותך.
אמרתי לך, זה לא משנה.
בטוח יש משהו שאתה רוצה.
כל דבר.
כל דבר?
מה אם אגיד לך לא לזוז?
לא לזוז בכלל.
אל תזוזי.
בבקשה, אל תלך לשום מקום.
בבקשה.
מה אתה עושה כאן?
אני יודע שמאוחר, אבל אני לא נרדם.
אני לא מפסיק לחשוב עלייך.
אני לא סובל את זה שאת גרה איתו.
אני לא סובל את זה שהוא תמיד לידך.
הרגע היית איתו, נכון?
לבושה ככה.
איזו מתנה הוא ביקש ממך?
אתם עומדים להפוך לאח ואחות.
מה אם השמועה תתפשט?
ההורים שלך עדיין ירצו אותך?
לך מפה!
סליחה.
אני פשוט אוהב אותך.
ריג'ל?
לכי מפה.
אין לי מקום באגדה המושלמת שלך.
חזרי אליו.
אני לא הולכת לשום מקום.
אני רוצה להיות איתך.
חזרי למיטה.
תמשיכי להשלות את עצמך, להאמין באגדות.
אבל אנחנו שבורים, פגומים.
יש דברים שאי אפשר לתקן, ניקה.
כן, זה נכון.
אנחנו שבורים.
אנחנו לא כמו אנשים אחרים.
אולי נשברנו לאלף חתיכות כדי שנתאים זה לזו טוב יותר.
רצית משפחה כל חייך,
ומגיעה לך משפחה.
מגיעים לך חברים חדשים.
מגיע לך חבר נורמלי.
את מאושרת כאן.
אני מאושרת כי אתה כאן.
אז איך? - איך מה?
איך את חושבת שהסיפור הזה יסתיים?
אני יכול רק לפגוע בך.
לא משנה מה עברנו.
אולי בגלל זה הרגשנו כל כך מחוברים.
רק אנחנו ידענו את האמת.
הוא ואני, נצחיים ובלתי נפרדים.
הוא הכוכב, ואני השמיים.
הוא הפצע, ואני התחבושת.
את יוצאת? - כן.
אני אלמד עם בילי ומיקי, ואז ישר לנשף.
נשף? - בבית הספר.
נהדר. גם ריג'ל הולך?
אני לא יודעת.
לא דיברנו הרבה לאחרונה.
שמתי לב.
בוקר טוב, גברת מיליגן.
היי, בילי. - אני זזה.
תיהנו. ואל תחזרי מאוחר מדי.
אל תדאגי. ניקה בידיים טובות.
ביי. - ביי.
כן?
אתה לא הולך לנשף?
ריג'ל, מה קרה?
אתה ככה מאז יום ההולדת שלך.
אנה, אני...
אני צריך לדבר איתך.
זה מעולה, נכון?
בהחלט.
איך אני נראית?
מעולה.
האדום לא היה טוב יותר? - מה קורה איתך היום?
טוב, אני אספר לכן. מוכנות?
גיליתי מי נותן לי את הוורדים.
זה פלפס.
מה?
ראיתי אותו בחנות היום ושאלתי אותו ישירות,
והוא אמר "כן, זה אני."
תמיד ידעתי שזה הוא.
לא, זה לא הוא.
את תמיד ככה. את אף פעם לא שמחה בשבילי.
בילי, זה לא הוא.
למה לא?
כי זו אני.
מה?
אני נותנת לך ורד לבן כל שנה.
למה שתעשי דבר כזה? בגלל שריחמת עליי?
רצית לזרוק לי עצם? למה עשית את זה, לעזאזל?
כי אני מאוהבת בך.
פישלתי.
את בסדר?
הכי טוב שיש.
מיקי ממש עצובה.
אני לא רוצה לדבר על זה.
הלילה אני רק רוצה לשתות עד שאתעלף.
היי. רוצה לרקוד?
לך תזדיין.
מה קרה לה?
היי.
ניקה, אני מצטער.
הייתי אידיוט.
אני חושב שאני מאוהב בך מאוד.
ואני לא מתמודד עם זה טוב.
אז מה?
אז בואי נרקוד.
מנחת שלום.
יש לי סחרחורת.
אני לא רגילה לזה.
בואי נלך למקום שקט.
למה הבאת אותי לכאן?
תסתכלי.
ואו.
אהבת? - כן.
בחייך, ליונל.
אני מרגישה טוב יותר. בוא נחזור.
קודם את רוצה לבוא,
עכשיו את רוצה לעזוב?
ליונל, בבקשה.
ליונל, בבקשה. תפסיק! תפסיק עם זה.
בילי!
איפה ניקה?
אני לא יודעת.
היא הייתה כאן לפני דקה עם ליונל.
רגע, ראיתי אותם הולכים בכיוון הזה.
ליונל, תפסיק!
הצילו!
אני אשחרר ואתה תסתלק, כן?
נראה לך שאתה הבחור הטוב.
הגיבור.
רוצה לראות כמה נבל אני יכול להיות?
אני אלך, אבל זה לא נגמר!
את בסדר?
את בטוחה?
אתה יודע מה היו המילים האחרונות של אימא שלי?
"הזאב של הסיפור אולי נראה מרושע, אבל הוא לא תמיד כזה."
ואם אתה הזאב,
אני לא יכולה לדמיין אגדה בלעדיך.
אני שביל קוצני.
מעולם לא פחדתי להיפצע.
אתם דוחים!
אני אספר לכולם מה עשיתם.
ליונל, בבקשה.
הוא צריך לראות אותך רק בתור אחותו, את מבינה את זה?
את רוצה להיות איתו?
החלטה גרועה.
בואי נעוף מכאן.
אני אוהב אותך.
ניקה?
ניקה, את שומעת אותי?
היי.
את בבית החולים. עברת תאונה קשה.
אני אלך להביא את אנה ונורמן.
רגע.
ב"גרייב", כשמרגרט
הענישה אותי,
זו לא את שאחזת בידי, נכון?
זה היה ריג'ל.
כן, זה היה ריג'ל,
אבל הוא לא רצה שאספר לך.
למה?
כי הוא...
היי.
ניקה.
הפחדת אותנו ממש.
איפה ריג'ל?
אני אקרא לרופא. - כן.
איפה הוא?
תירגעי.
עורכים לו בדיקות.
כשהם יידעו יותר, הם יגידו לנו.
אני רוצה לראות אותו. - אסור לך לקום, ניקה.
בוקר טוב. - בוקר טוב.
מה קרה?
שניכם נפלתם מגשר גבוה.
הגוף שלו ריכך את הנפילה שלך, אבל הוא בתרדמת.
תרדמת? - למרבה הצער, המצב הקיים שלו סיבך את המצב.
מצב קיים?
יש לו נוירינומה במוח.
היא גורמת לחום וכאבי ראש קשים.
אני לא מבין למה הוא מעולם לא נותח.
אני רוצה לראות אותו. - אף אחד מאיתנו לא יכול.
מרגרט לא מרשה לנו.
מרגרט?
ניקה,
ריג'ל דחה את האימוץ.
זה בלתי אפשרי.
כשהוא סיפר לנו, הוא היה נחוש. הוא לא רצה להישאר.
הוא חזר להיות תחת חסותה של מרגרט.
הנה.
הוא השאיר את זה בחדר שלך.
קחו אותי אליו.
אני מתחננת.
ידעתי שתהרסי אותו במוקדם או במאוחר.
לא הייתי צריכה לתת לאיש לקחת אותו ממני.
זו אשמתך שריג'ל בתרדמת.
אני רוצה לראות אותו.
לא, ניקה.
את לא תראי אותו. לא עכשיו ולא אף פעם.
בבקשה.
כבר אמרתי לך,
בכי לא יחזיר לך את מה שאיבדת.
עכשיו לכו.
היא רצתה להרחיק אותי מריג'ל,
אבל חזרתי כל יום כדי להיות קרובה אליו.
ולא הייתי לבד.
חברים ותיקים וחדשים הצטרפו,
ואני לא ויתרתי.
אבל העבר עדיין רדף אותי, והוא נראה רחוק יותר מאי פעם.
הייתה רק דרך אחת ששנינו נוכל להיות חופשיים.
אני מזמין לדוכן את העד הראשון שלנו, מר פיטר קורין.
מר קורין,
האם אי פעם עברת התעללות פיזית או נפשית
בזמן שהותך בבית היתומים "סאניקריק"?
לא.
בהצהרה שנתת ב-20 בפברואר השנה,
אמרת:
"ענישה גופנית הייתה דבר שבשגרה.
"הכו אותי כמה פעמים, ולעתים קרובות השאירו אותי רעב."
אתה זוכר את ההצהרה הזאת?
טעיתי.
מר קורין, אתה יודע שעדות שקר היא פשע?
התנגדות, כבוד השופט.
הוא מפחיד את העד, שהוא קטין.
מתקבלת.
היי.
מה שלומו?
הוא בסדר.
אנה ונורמן אמרו לי שהמשפט התחיל.
איך הולך שם?
קשוח.
רציתי להתנצל על איך שהתנהגתי.
אני מבינה.
באמת? - אני יודע איך זה מרגיש
לאבד מישהו שאתה אוהב.
גברת מיליגן.
אימצו אותך לפני ארבעה חודשים.
יחד עם עוד ילד, אם אני לא טועה.
כן. ריג'ל וויילד.
למיטב הבנתי,
הוא החליט לסרב לאימוץ ולחזור ל"סאניקריק".
התנגדות, כבודו. זה לא רלוונטי.
אם תיתן לי רגע, זה יתברר כרלוונטי.
את רשאית להמשיך.
העדה תשיב לשאלה.
זה לא מה שאת חושבת.
עני לשאלה, בבקשה.
האם ריג'ל וויילד דחה את האימוץ?
כן,
אז ילד שסוף סוף מצא משפחה שאוהבת אותו
החליט פתאום לחזור למקום שבו התעללו בו באופן קבוע?
זה לא ככה. היא לא הכתה אותו.
לא שמעתי מה אמרת.
היא לא הכתה אותו.
אבל את האחרים כן? - כן.
למה היא לא הכתה אותו?
הוא היה כמו בן בשבילה.
את מאוהבת בריג'ל וויילד?
התנגדות, כבודו!
נדחית.
עני על השאלה.
כן.
אז עמדת להיות מאומצת יחד עם בחור שאת מאוהבת בו
שאז החליט לחזור לאישה שהוא מחשיב כאימא האמיתית שלו.
הוא שונא אותה.
באמת?
אני חושבת שאת זו ששונאת את מרגרט סטוקר,
שעומדת למשפט רק בגלל נקמה אישית.
התנגדות, כבודו! היא מאיימת על העדה שלי.
היא העליבה את מרשתי.
אני לא מרגישה טוב.
זו רק ההתחלה. אסור לך לוותר עכשיו.
לעולם לא נעצור אותה. ראית איך היא התייחסה אליי.
עלינו להאמין, ניקה.
יש לך כוח לחזור פנימה?
כן. - בואי הנה.
הכול בסדר, גברתי?
את בטוחה שאת רוצה להמשיך?
אם לא, נוכל לדחות עד מחר.
לא, אני בסדר.
אז בבקשה תמשיכי.
קראנו לבית היתומים "גרייב".
ולא בגלל הקירות המתקלפים או המרתפים הטחובים
שהיינו כלואים בהם כל יום.
קראנו לו "גרייב" כי שם נקברה נשמתנו.
אין לי צלקות פיזיות ממה שעשו לי שם.
רק עכשיו
אני מבינה שאני לא כאן רק כדי לדבר על הרוע
שהופגן כלפיי,
כלפי אדלין,
כלפי פיטר...
או הילדים האחרים,
אלא גם מה שנעשה לריג'ל וויילד.
ריג'ל,
שמרגרט אהבה כמו בן...
נאלץ לצפות בכל יום בעינויים שעברנו,
מבלי יכולת לעזור.
מרגרט שכנעה אותו שהוא מפלצת.
היא שכנעה אותו שהוא הזאב באגדה.
ואם הרוע אוהב אותך,
איך תוכל
להיות נאהב או לאהוב?
ריג'ל בתרדמת עכשיו.
אבל בפעם הראשונה, אני יודעת שהוא חי...
כי הוא יודע מהי אהבה
והוא יודע שאוהבים אותו.
לא אכפת לי אם אתם מאמינים לי או לא.
ואני מבינה למה חלק פחדו להעיד או לומר את האמת.
הנשמות שלהם כנראה עדיין לכודות ב"גרייב"...
במרתפים חסרי השמיים האלה...
לא יודעות שבשביל להיות נאהב
או לאהוב,
הן אינן צריכות לפחד.
עליהן רק להיות אמיצות מאוד.
ריג'ל?
ניצחנו.
מרגרט לא יכולה לפגוע בנו יותר.
תראה איך אתה גורם לי לבכות.
אתה יוצר הדמעות שלי.
לכולנו יש אחד כזה.
מישהו שיכול לגרום לנו לבכות,
לקרוע אותנו לגזרים או לשמח אותנו
במבט אחד בלבד.
אני אוהבת אותך.
אני אוהב אותך יותר מהכול.
ניקה.
ריג'ל.
זה היה הילד שראה אותי בפעם הראשונה
בכניסה ל"גרייב".
זו הייתה היד שמצאה את האומץ להחזיק את שלי במרתף.
זה הלב שהוא מעולם לא מצא את האומץ לתת לי,
אבל שבכל דרך אחרת
קרא בשמי.
וגם אם האגדה שלנו לעולם לא תהיה אגדה אמיתית,
ותמיד נהיה שני ילדים שנפגשו בבית יתומים,
אולי האושר עדיין אפשרי עבורנו.
כבר לא הייתי לבד.
מצאתי משפחה,
אנשים שלימדו אותי על חברות,
בעוד אחרים התאחדו,
הקשיבו והבינו.
גיליתי שלרגשות יש דקויות רבות,
ושזה קשה לאפשר למישהו לקבל אותך כפי שאת.
בסופו של דבר, הבנתי שהאגדה הגדולה מכולן
קיימת בתוך לבנו.
יוצר הדמעות -
תרגום כתוביות: ניתאי גת