Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kako ti je ime?
Tatiana Suarez.
Daj, Tatiana!
Mislim, da sem najboljša na svetu. V to verjamem
z vsem svojim bitjem.
- Zelo dominanten lik je. - Na višji ravni je.
V ženskem MMA takšne prevlade že dolgo nismo videli.
Tatiana Suarez je ena največjih obetov v zgodovini MMA.
Vsi smo mislili, da bo šampionka.
Toda življenje ji ni bilo naklonjeno.
Tatiana Suarez je bila nekoč ameriški olimpijski up v rokoborbi.
Te načrte ji je preprečila resna poškodba,
ki je razkrila še nekaj veliko hujšega.
Toda vse to je premagala.
Preživela sem pekel, toda vse sem premagala.
Ne bom se ustavila, dokler ne bom na vrhu.
To je moja strast. Čutim, da sem z namenom tukaj.
Toda dolgo sem bila odsotna.
Sprašuješ se, ali bom ista Tatiana.
"Bom ista športnica?"
Bivši čudežni otrok rokoborbe se vrača po skoraj štiriletnem premoru.
Lahko poskusiš še enkrat?
V meni so vsi videli velik potencial.
Po vsem, kar sem prestala...
Dvoboj v Rancho Cucamonga v Kaliforniji...
...napočil je moj čas.
...Tatiana Suarez!
NEUNIČLJIVA TATIANA SUAREZ
- V redu? - Ja.
OSEM MESECEV PREJ
Z MMA nisem začela, da bi bila druga ali tretja.
Biti hočem prvakinja UFC.
V to sem verjela od trenutka, ko sem stopila na podlago.
Zdi se mi, kot bi igrali šah
ali poker, jaz pa imam najboljše karte.
Ljudje temu rečejo mešane borilne veščine, zame pa je umetnost.
Je način izražanja.
Čas!
Prelisičila si nas.
Zakaj?
Prišla si brez pasu.
Stari!
Pomislil sem, brez pasu je, potem pa nenadoma: "O sranje."
Poskusil sem dolg korak nazaj
iz pol varovanja v korak z zaklepom nog.
Vse sem poskusil.
Poskusil sem 40-krat, in 41-krat je blokirala.
Si bil tudi rokoborec?
- Ja. - Na visoki ravni.
Ja.
Vedno sem bila tekmovalna.
Vedno sta me gnala ambicija in delovna etika.
Ne morem razložiti. Tako je že od otroštva.
Tatiana je bila vedno zelo aktivna.
SUZANNE MEYERS BABICA
Vedno je hotela biti v središču pozornosti.
Vedno je bila razgrajačica.
Vse najboljše zate,
vse najboljše...
Chris, glavo dol.
Tatiana je hodila na bratove treninge rokoborbe
in jih pozorno spremljala.
Bili smo na turnirju in rekla je, da hoče tudi ona v rokoborbo.
Rekla sem ji, da dekleta tega ne počno.
Tatiana je bila vedno...
Ko je nekaj hotela, je to naredila.
Borila se je s fanti.
Imela je puhaste nogavice.
Imela je visok čopek, fru fru, šla na podlago
in otroke metala po tleh.
Potem je vstala in se nasmehnila.
Že v otroštvu sem se zaljubila v rokoborbo.
Babica, tvoja vnukinja je nevarna!
Je zlobna ali kaj?
V rokoborbi imamo pregovor.
"V sebi moraš imeti nekaj psa."
Tatiana je pes.
Mehiška kri.
Daj, Tatiana!
Pri 12-ih sem se odločila,
da bom olimpijska prvakinja.
Ja!
V srednji šoli sem imela še vedno ta cilj.
Daj, Tati. Zmoreš. Daj.
Ni šla na podelitev diplom. Ni šla na maturantski ples.
Če je bil na šoli ples,
je bil nekje rokoborski turnir, kamor je šla.
Marsičemu se je odpovedala.
Vse se je vrtelo okoli rokoborbe in mojega cilja.
Borila se je z nekaterimi najboljšimi v Kaliforniji.
Čeprav so bili mladi,
so bile Tatianine sposobnosti nekaj posebnega.
To dekle ne bo poraženo.
Postala je sinonim za žensko rokoborbo.
Za Northview je veliko pomenila.
Takrat sem bila med dekleti številka ena.
Pa nisem bila niti blizu vrhuncu. Začenjala sem kariero športnice.
Rokoborba je posamični šport, a zahteva veliko podpore.
Northview na splošno, trenerji in osebje
so me oblikovali ne le kot rokoborko, ampak tudi osebo.
KALIFORNIJA
ZAHODNA COVINA
SREDNJA ŠOLA NORTHVIEW
Srečo imam, da se lahko vrnem
in pomagam ter sem še vedno del družine Northviewa.
To je ena od naših. Tatiana Suarez.
Tukaj je začela. Je prva štirikratna državna prvakinja.
V tem programu je premagala veliko fantov.
Srečo imamo, da imamo
v naši telovadnici članico svetovne ekipe.
Še enkrat ji zaploskajte.
Tatiana Suarez je kraljica Northviewa
tako za dekleta kot tudi za fante.
Bila je ena od pionirk ženske rokoborbe v Kaliforniji
in po vsej državi.
Borite se!
Komolec hočem dati nazaj. To je obramba.
Borila se je s fanti, kar je težko.
Fantovski program je šampionski program.
Stopim naprej, kar mi da dovolj prostora,
dovolj prostora mojemu telesu.
Tatiana Suarez je legenda.
Vedno je vznemirljivo, ko pride delat z nami.
Ko sem začela z rokoborbo, smo imeli Northview tabor
in prišla je k nam.
Ker sem šele začela z rokoborbo,
kjer ni bilo veliko deklet,
mi je veliko pomenil obisk nekoga, ki je uspel.
Odprlo mi je oči.
"To je nekaj, kjer mi lahko uspe."
Poskušam razmišljati kot Tatiana.
Vse, kar je dosegla...
Želim po njenih stopinjah.
Potisnila bom naprej.
Ko bo potisnila naprej, jo bom vrgla.
Rokoborba ni za vsakogar.
Imeti moraš močnega duha,
močno voljo in biti pripravljen na občasna razočaranja.
Ko vidiš, koliko otrok se je kalilo tukaj
in so postali uspešni,
iz različnih socialnih okolij, je neverjetno.
Ženska rokoborba je še vedno nekaj novega.
Dajta.
Naj te zgrabi za vrat.
Veliko sprejemljivejša je kot pred leti.
Ko sem Tatiano začel voditi na državna tekmovanja,
je bilo v ZDA samo pet kolidžev,
ki so podpirali žensko rokoborbo in imeli ekipe.
Zdaj jih že skoraj sto.
Je eden najhitreje rastočih športov v ZDA,
kar je fantastično.
Potisnila boš naprej,
potem nazaj in sem.
Rada bi jih navdihnila, posebej, ker sem sama Latinoameričanka.
Živim v Kaliforniji, kjer je veliko Latinoameričank.
Celoten seznam jih je. Dober občutek je, da jim lahko pomagam,
kajti veliko Mehičanov stare šole
ne podpira ženskih športnic.
Rada pokažem, da si še vedno lahko ženska
in uspešna zaradi rokoborbe, boja.
Prav tako njihove hčerke in vnukinje.
To so ameriške sanje.
Njihovi starši so želeli zase
in za svoje otroke boljše življenje v tej državi.
S trdim delom v športu bodo dobili to priložnost,
na primer študij.
Postaviš temelje
in to gradiš na več generacijah.
Prihajam iz kulture, kjer ženski športi niso nekaj običajnega,
moja brata pa sta bila rokoborca in rekla sem si,
da je to kul in da bi rada poskusila.
Moja samozavest se je dvignila.
To mi pravi tudi veliko drugih ljudi, posebej mama in ekipa.
Moja druga družina so.
Super občutek je, da se podpiramo.
Najboljše prijateljice preživljajo enake stvari
ali pa so šle skozi to.
Vsi se ves čas spodbujamo.
Vsi dajemo vse od sebe.
Rokoborba mi je dala vse.
Med rokoborbo dajem ven frustracije in jezo.
In odprla sem se.
- Vikingi na tri! Ena, dve, tri! - Vikingi!
- Ne zlomimo se! - Zlomimo ljudi!
- Hej! - Ja.
"Ne zlomimo se. Zlomimo ljudi." To je naš moto.
Karkoli preživljamo, se ne bomo zlomili.
Pri 17-ih sem bila štirikratna državna prvakinja.
Bila sem pod hudim pritiskom,
ker sem hotela biti olimpijska prvakinja.
Toda pod pritiskom cvetim.
Ne bežim pred njim.
Vse življenje so mi govorili,
da se ne bi smela boriti, ker sem ženska.
Da ne bi smela biti tam, ker sem dekle.
To me podžiga. Ko ljudje dvomijo vame,
jim hočem dokazati, da se motijo.
KVALIFIKACIJE ZA OI 2008
Tatiana je prišla v svetovno ekipo pri 17-ih.
Bilo je nezaslišano.
Ko sem jo pripeljal na ameriško državno prvenstvo,
je porazila nosilko naziva.
Rokoborba je prvi, izvirni šport.
To je najstarejši olimpijski šport.
Tatiana je bila v mladosti odlična tekmovalka.
Potem je šla na seniorsko raven in ker je bila zelo tekmovalna,
se je hitro povzpela,
ker ni dovolila, da bi jo potisnili dol.
V ameriški ekipi ni bilo Latinoameričank.
Zato sem bila ponosna, da sem bila prva,
ki je predstavljala ekipo ZDA.
Terry je videl potencial v meni in vložil veliko časa vame.
Tatiana bo po mojem postala olimpijska prvakinja.
Take vrste športnica je.
Nekateri pridejo po zmago.
Tatiana je prišla s potrebo po zmagi. To je razlika.
Poraz ni bila možnost.
CHRISOVA HIŠA LA PUENTE, KALIFORNIJA
Kako si? Kako je tvoje telo?
Dobro se počutim.
Se počutiš pripravljeno?
Začela sem trenirati.
Prej sem se šla samo rokoborbo in jiu-jitsu.
- Ja. - Hočem trenirati,
toda živčna sem.
Samo dva ali tri dni na teden moraš intenzivno trenirati.
- Razumeš? - Treniram...
- Vem. Ni... - ...intenzivno...
- To ti govorim. - ...kot drugi.
To moraš spremeniti. Me razumeš?
Imaš desetletje...
Z bratom se zelo dobro razumeva.
Med odraščanjem sva si bila blizu.
Pravijo, da bo šel rokoborec skozi zid,
jiu-jitsu pa bo našel najhitrejšo pot okoli zidu.
Namesto da greš skozi zid, kar si vedno počela,
pojdi po zidu, vendar s strani.
Ja.
Odraščala sem samo z mamo.
Oče je odšel, ko sem imela sedem let.
Za rojstni dan bi moral priti pome.
Šla naj bi v Disneyland, a ga ni bilo.
Peljali sva se v avtu in po radiu je igrala
latinskoameriška glasba. Rekla je,
naj spremenim postajo, ugasnem radio.
Imela je solzne oči, ker jo je to spominjalo na očeta.
Mama je morala prevzeti vse.
Pomagalo je, da sem imela brata,
če že očeta ni bilo.
Tatiano sem pomagal vzgajati. Menjal sem ji plenice, jo hranil.
Bila je moj pajdaš.
Bil je premlad, da bi mi bil oče, a dovolj star, da je skrbel zame.
Prihaja hrustljavi burger.
Hotel sem ji nadomestiti očeta.
- Zakaj ne ješ? - Nisem lačna.
Morda zato, ker med odraščanjem
ni bilo nikogar, ki bi pazil name.
Vedno sem skrbel za druge.
Težko je biti mama samohranilka.
S Chrisom sem zanosila pri 15 letih.
Mama je hotela, da splavim,
ker je menila, da bi bilo to najbolje...
Toda tega nisem hotela narediti.
Ko je bil Chris star pet let, sem kupila prikolico,
kmalu zatem pa se je rodila Tatiana.
Doma je vladala negotovost.
Kot otroka nisva imela stabilnega doma.
Hotela sem biti pediatrinja, imela sem dobre ocene
in v šoli mi je šlo dobro. Maturirala sem.
Oprostite.
Moj očim je mamo tepel.
Tudi verbalno jo je zlorabljal.
Nekajkrat me je udaril in podobno.
Govoril je, da bo vzel puško
in jo ubil.
To je pogosto počel. Ne samo enkrat.
Zaradi njegovih zlorab
je težko izražala...
Ne vem, ali je bila jeza, frustracija ali kaj drugega.
Lisine reakcije med rokoborbo
so bile pogosto pretirane.
Uspeh ji je veliko pomenil.
Rani ga. Rani ga. Naj joče.
Za mamo je bila zmaga prioriteta. Nič drugega.
Težko je bilo.
"Raje zmagaj, sicer bom naredila to."
Skoraj kot njena bogaboječnost.
Spomnim se, ko sem nekoč izgubila na turnirju.
Dobra tekma.
Brat je rekel: "Z vama grem."
Pomislila sem, da je mama
dobro spopada z mojim porazom.
Običajno je zelo jezna.
Drugače me je obravnavala, ker je bil tam moj brat.
Potem sva prišli v babičino hišo
in odložili brata.
Strah me je bilo, ker sem vedela...
Vedela sem, kaj sledi, in da bo besna.
Ko je stopil iz avta,
me je takoj udarila.
Med odraščanjem mame nisem marala.
Hotela sem dokazati, da se moti, in jo hkrati osrečiti.
Zdelo se mi je, da ne bom dosegla njenih želja.
Težko je bilo,
ker hočeš od starša samo ljubezen.
Poskušal sem biti zaščitnik.
Hotel sem, da bi bila varna.
Trudil sem se, a ne vem, če je bilo dovolj.
- Chris Lopez. - Juhu, Chris!
Ko sem odšel na kolidž,
je bila ona še majhna.
Spomnim se težkega pogovora po telefonu, ko sem bil na kolidžu,
ona pa je jokala, ker sem odšel.
Vprašala je, zakaj sem jo zapustil.
"Zakaj si me zapustil?"
Počutil sem se odgovornega.
Ne bom pozabil njenega glasu in joka, ko je to rekla.
- Ostani tam. - Obrni se, obrni!
Rokoborbo sem oboževala. Zame je bila odličen pobeg.
11. JANUAR 1998
Vso energijo sem usmerila v rokoborbo
in uspeh.
Tatiana Suarez.
To mi je pomagalo skozi veliko bolečine.
Vsi v življenju iščemo stvari, ki nam pomagajo preživeti.
Zame je bila to rokoborba.
Tako se je zame vse začelo.
Ljudem se rokoborba pogosto zdi šport,
ki te pripravi na življenje.
Pripravi te na vzpone in padce, zmage in poraze.
Kako se s tem spopadaš.
V srednji šoli sem imela duševne težave.
Čutila sem tesnobo in depresijo.
Nisem vedela, kako hudo je, dokler ni prišel kovid.
Občutki osamljenosti.
Vsak ima svojo zgodbo,
meni pa je rokoborba zelo pomagala.
Zaradi nje sem vsako jutro vstala.
Rokoborba mi je pomagala iz oklepa,
ki sem ga ustvarila. Lahko sem šla naprej.
Svoji mlajši različici bi rekla:
"Usojen ti je uspeh.
Težko bo, a vedno boš našla pot."
Ko sem bila v ekipi ZDA,
so hoteli, da živim v OTC. Tega sem bila vesela.
Vesela sem bila, da sem odšla.
Z mamo nisva imeli odnosa.
Komajda sva govorili.
Nisem se vračala za zahvalni dan ali božič.
Rada sem živela v OTC,
ker tam samo ješ, spiš in treniraš rokoborbo.
To sem jaz.
Druga runda na svetovnem prvenstvu.
Hodila sem na mednarodne tekme in odlično mi je šlo.
Pri 17-ih sem osvojila bronasto svetovno medaljo.
Hotela sem postati olimpijska prvakinja.
Morala sem dozoreti kot športnica, kar je bilo le vprašanje časa.
VELIKA NAGRADA TOURCOINGA
Na French Open sem opazila, da me boli vrat.
Po obrazu in roki sem čutila mravljince.
Med ogrevanjem sem pomislila:
"Kako mi bo uspelo končati turnir?"
Toda uničila sem jo.
Ponosna sem bila, da sem v glavi naredila preskok
iz negativnega v pozitivno, in to v nekaj minutah.
In zmagala sem na French Open.
Odleteli smo nazaj.
Opazili smo njeno trzanje
in dviganje ramen.
Rekel sem, da mora na pregled,
ker se nekaj dogaja.
Bila sem na treningu in nisem se mogla premakniti.
Ne vem, kako dolgo je trajalo.
Morda je bilo samo nekaj sekund, a se nisem mogla premakniti
in zdelo se mi je kot večnost.
Vrat je bil nepremičen, zakričala je
in bila na smrt prestrašena. Nihče noče biti paraliziran.
Poklicali so rešilca. Mislila sem, da bodo rekli,
da sem v redu,
da bodo opravili nekaj stvari in bom lahko spet nadaljevala.
Toda moja hrbtenica je bila ukrivljena.
Poškodbe vratu so za borca izčrpavajoče.
Podzavestno si rečeš: "Mojbog.
Je to zadnji milimeter?
Me bo tale spravil na voziček do konca življenja?"
Rekli so mi, da se ne smem več boriti.
"Mislimo, da lahko postaneš paralizirana."
Odšla je domov in se ni več vrnila k športu.
Toda poškodba vratu ji je v resnici rešila življenje.
Morala sem k specialistu in zaradi diagnoze
so me slikali in na ščitnici našli bulo.
Naredili so mi biopsijo. Bula je bila rakava.
Strašljivo je, ko slišiš besedo rak.
Bila sem obupana.
Bala sem se zanjo.
Bila je introvertirana,
a se je videlo,
da se težko spopada s tem.
Zajela jo je...
tema.
Kot bi luči ugasnile.
Nisem hotela, da bi jih skrbelo, zato sem šla sama skozi to.
Bila sem zelo depresivna.
Počutila sem se nemočno, samo.
Razmišljala sem celo o samomoru.
Težko je bilo,
ker sem se borila proti smrtonosni bolezni.
Toda nisem hotela biti bolna,
ker nisem imela rokoborbe.
Ščitnico so mi odstranili,
a se je rak razširil na limfo in proti pljučem,
zato so morali odstraniti tudi nekaj limfnih vozličev.
Glavna naloga ščitnice je uravnavanje metabolizma.
Predstavljajte si, da izgine nekaj, kar uravnava vašo energijo,
okrevanje, sproščanje,
koliko kalorij ste pokurili, telesno težo.
Normalnemu človeku
je težko skozi dan brez ščitnice,
kaj šele profesionalnemu športniku, rokoborcu.
Po poškodbi vratu in raku sem se vrnila v Kalifornijo.
Čustveno in duševno sem bila na tleh.
Izguba rokoborbe je bila težji udarec od novice, da imam raka.
Težko je bilo, ker se nisem mogla zateči, kamor sem se običajno.
Bila sem zelo depresivna
in spraševala sem se, kaj bom naredila,
kdo sploh sem.
Pri rokoborbi sem se naučila,
da ko je težko, moraš naprej.
V tistem času sem se spremenila na bolje.
Veliko svoje vrednosti sem vnesla v rokoborbo,
zato sem morala ugotoviti, kdo sem kot človek,
ko nisem rokoborka.
Bilo je darilo, čeprav na trenutke težko,
toda lahko sem se borila proti raku in ga zdravila.
Zavedala sem se tudi, da še ni konec.
Da bom našla način, da bom spet rokoborka.
Ni običajen človek.
Ne, da so drugi slabi, ampak ona je drugačna.
Tekmovalna je, borka. Rada tekmuje.
Samo to pozna.
Poskušal sem ji vedno stati ob strani.
Hotel sem, da ve,
da bom vedno ob njej.
Zaradi mene lahko do smrti delaš v PetSmart.
Enako te bom imel rad. Toda vedel sem, da noče tega.
Razmišljala sem, kaj bi počela,
da ne bi pretirano vplivalo na moj vrat.
Začela je z jiu-jitsem. Spraševala sem se, ali je to pametno,
ali ni to isto kot rokoborba.
Rekla je, da vrat ne trpi tako zelo.
Strah pred paralizo,
moja potreba po tem, da bi bila najboljša,
prevlada nad temi strahovi.
Čutite, da je v pravi poziciji. Korak, korak.
Spoznala sva se, ko je stopila v telovadnico
in delala jiu-jitsu.
Spomnim se, da sem jo gledal,
kako naravno počne vse to. Vedela je, kje mora biti,
kam prenesti težo, kje uporabiti pritisk.
Gledal me je in vprašal: "Si to že počela?"
"Ne, rokoborka sem bila."
Rekel je, da se vidi.
Premagala je veliko fantov in čez nekaj dni
sem ugotovil, kako dobra rokoborka je bila.
Jiu-jitsu je potekal v telovadnici MMA. Obkrožena sem bila z njimi
in vsem, kar gre zraven.
Pomislila sem, da bi lahko počela tudi to.
MMA pomeni mešane borilne veščine,
kar združuje elemente jiu-jitsuja,
boksanja, rokoborbe, vse oblike borilnih veščin
v enem športu.
Vidiš, kdo prevladuje.
Tatiana Suarez je začela z rokoborbo.
Nekateri najboljši rokoborci so zelo uspeli pri MMA
in dolgo sem verjel, da je rokoborba najboljši temelj
za borca MMA.
Že takoj je izstopala.
Pri nas je največ moških
in veliko jih je kasneje prišlo k meni in me spraševalo, kdo je ona.
Tati je začela z mano trenirati leta 2012 in začela tekmovati v MMA.
Leta 2014 je imela prvi dvoboj.
TATIANA SUAREZ PROTI TYRI PARKER TATIANIN PRO DEBI, 2014
Tako je prav, Tatiana. Še daj s koleni.
Tatiana Suarez.
Takoj po okrevanju se je vrnila k svojemu poklicu,
torej tekmovanju.
Takoj ko se je vrnila, sem vedel,
zaželel sem srečo drugim dekletom,
kajti ona bo težek nasprotnik.
Ja!
Borila sem se šele pol leta.
Slišala sem za prireditev The Ultimate Fighter.
Hotela sem sodelovati!
32 tekmovalcev s skupnim ciljem.
Preživeti najtrše tekmovanje MMA.
16 tekmovalcev je živelo pod isto streho.
Šlo je za turnir.
Poiskali smo najboljše
na svetu po kategorijah v teži,
dva najboljša na svetu pa sta bila glavna trenerja.
Kot trenerka v The Ultimate Fighter, sem morala izbrati ekipo.
Nekaj ljudi, ki bodo tekmovali pod mojim imenom.
Zelo sem tekmovalna.
Zmagovalec bo dobil šestmestno pogodbo z UFC.
Daj jo! Daj! Ja!
Do takrat sem se borila samo trikrat,
zato je bil The Ultimate Fighter priložnost
za nove dvoboje.
Nisem dvomila, da mi bo uspelo.
Zmagala bom.
Na preizkusih imaš na voljo dve minuti.
Potem sem sesula eno dekle.
Po nekaj tednih so me poklicali.
Rekli so, da sem izbrana.
Delati sem začela v Petco
za polovični delovni čas, da sem lahko trenirala za MMA.
Potem sem šefinji sporočila, da odhajam.
"Kaj?", je rekla. "Izbrali so me za TUF," sem rekla.
Odvrnila je,
da se vidiva čez nekaj mesecev.
Rekla sem ji, da grem
in da se ne bom vrnila. Kar šla sem.
Ko sem prvič zagledala Tatiano,
sem si rekla, da je nekaj posebnega.
Ko pa sem jo videla med bojem,
sem pomislila, da je punca prava sila.
Izberi prvo tekmovalko.
Tatiana.
Tatiana je bila osredotočena in vedela je, kaj hoče.
To mi je bilo pri njej všeč. Nekoga ne moreš naučiti srčnosti,
Tatiana pa je bila popoln primer tega.
V življenju je preživela veliko in to jo je pripeljalo do sem.
Ni bila tiste vrste človek,
ki bi igral žrtev. Preprosto pride in opravi svoje delo.
Pride in zmaga.
Uvrstila sem se v finale The Ultimate Fighterja.
V finalu peresne kategorije se bosta pomerili Tatiana in Amanda.
Imaš govor, ker je to finale. Bila sem zadaj
in slišala dekle govoriti o meni.
"Tatiana ni navajena biti
žebelj, zato bom jaz kladivo in strla jo bom." Mirna sem bila.
Ko pa sem jo slišala to govoriti,
sem podivjala.
T. SUAREZ PROTI A. COOPER
Nihče me ne bo strl.
Nisem bila niti živčna, ker sem čutila tako jezo,
da nekdo sploh pomisli, da bi me lahko strl.
Tukaj je neporažena Tatiana Suarez.
Že vse življenje je rokoborka z izjemnimi veščinami
in raznolikostjo udarcev,
pa tudi, ko se mora braniti.
Spravila sem jo na tla in jo neusmiljeno napadala,
nenadoma pa sem se znašla v klinču.
Poskus klinča Cooperjeve.
Pomislila sem, da se ji ne bom pustila. Morala mi bo zlomiti roko,
a jo bom še vseeno premagala z eno roko. Zmagala bom.
- V tistem hipu mi je bilo vseeno. - Dobra obramba Suarezove.
Končno sem osvobodila roko.
Dober udarec Suarezove.
Poskus davljenja. In hiter prehod na japonski prijem.
Če lahko desno nogo zatakne okoli noge.
Izvedla sem D'Arce, ki je bil tako tesen, da se je predala,
toda sodnik tega ni videl.
Rekla sem mu, da se je predala.
Potem pa je začela brcati z nogami,
ker je mislila, da se bo onesvestila.
Zajela jo je panika. Rekel je: "Stoj."
Tatiana Suarez je The Ultimate Fighter!
Tatiana Suarez je dosegla izjemen uspeh v The Ultimate Fighter.
Bila je potrditev.
Svet je končno videl, kar sem videl in vedel jaz.
Zmagovalka v peresni kategoriji
je Tatiana Suarez!
Moja zmaga je vsem vlila veliko upanja.
Videli so, kaj vse sem preživela.
Moja družina, Northview, vsi.
Priča so bili, ko sem nekaj izgubila,
a mi je potem uspelo dobiti nekaj boljšega.
Šla sem skozi pekel. Premagala sem raka.
Prihajam od tam, kjer rečejo: "Ne zlomimo se. Zlomimo ljudi."
Nikoli se ne bom zlomila. Marsikaj sem premagala
in ne bom se ustavila, dokler ne bom na vrhu.
Ko je rekla: "Prihajam od...
Tam, od koder prihajam, se ne zlomimo."
Krog se zaključi.
Nekoga treniraš in mu pomagaš verjeti vase,
na kar si zelo ponosen.
V zakulisju sem videla mamo jokati.
Rekla je, da je zelo ponosna name.
Objela sem jo in ugotovila,
da če ne bi toliko žrtvovala zame, ne bi bila, kjer sem.
Hej!
Živjo!
Maria, se spopadeva?
- Ja. - Prav.
Vsakič, ko tekmuješ, moraš doseči raven,
ki jo lahko dosežeš in preneseš.
To vsak dan počnem na treningu,
da se na tekmi počutim samozavestno.
Uživam v občutku, ko se ženem na vso moč.
Skorajda uživam v občutku, ko nekoga med treningom zlomim.
Njene rokoborske veščine niso dobre ali odlične, ampak vrhunske.
To jo ločuje od vseh drugih
in tudi njen napad je dober.
Tatiana je nevarna rokoborka. Izvaja hud pritisk.
Njeni prijemi in udarci
- so dobri. - Sedem kilogramov težji sem od nje.
Vse življenje sem rokoborec, a se moram zelo namučiti,
da mi ne uklešči nog, da me ne spravi na tla
ali ne uklešči vratu.
Udari, udari! Upiraj se.
Bori se.
50 odstotkov. Bori se.
Vesela sem, da se spet z nekom borim.
Všeč mi je tekmovanje in nasilje, ki stoji za tem.
To je nasilna umetnost.
Lahko naredim ob mreži, ni problema.
Ja, ampak na sredini?
Na sredini zmanjšaš razdaljo
in si varna, ko zagrabiš. Razumeš?
Zagrabi.
- Zagrabi in videla boš, kaj bo. - Ja.
Zanima me, če bomo kasneje imeli "grappling".
To počnem v vsaki rundi.
Poskušala sem zgrabiti tvojo nogo ali stati na eni nogi.
Ja.
Pomislila sem, če se lahko zoperstavim Tatiani, se lahko tudi tej punci.
Veliko časa pomagam drugim dekletom,
da ugotovijo, da se lahko ukvarjajo s pretežno moškim športom.
To je del moje dediščine.
Eden od izzivov rokoborbe je,
da se nisem počutila kot dekle.
"Hudo, borim se z vsemi temi fanti."
Tudi dvomili so vame, ker sem dekle, jaz pa sem rekla:
"Ja, ena redkih sem, ki si to želi početi."
Toda počutim se posebno.
Večina ljudi se prestraši, ko ugotovijo:
"Oh, rokoborka je. Ne hecaj se z njo."
Videti smo bolj hude od drugih
in to nas od njih ločuje.
Nisem hotela izstopati,
rokoborba pa mi je pomagala, da sem se odprla.
Lahko se izrazim, se ličim, friziram
in počnem karkoli, da zgledam dobro, ker sem samozavestna.
Rokoborbe ne povezujem z moškostjo.
Rada sem močna ženska.
Moč je nekaj ženskega.
Čutim, da predstavljam ženske.
Predstavljam svojo skupnost, Latinoameričane.
Zato nočem biti samo odlična rokoborka,
ampak tudi dober človek.
Potovanje te naredi boljšega človeka,
če poskrbiš, da te ovire naredijo boljšega.
TATIANA SUAREZ PROTI VIVIANE PEREIRA 11. NOVEMBER 2017
Po zmagi na The Ultimate Fighter, sem se pomerila z Viviane Pereira.
Premagala sem jo s soglasno odločitvijo.
Potem sem se borila z Alexo Grasso in jo zadaj zgrabila za vrat.
Izjemna predstava Tatiane Suarez.
Po tistem sem se borila
s Carlo Esparza in v tretji rundi zmagala s TKO.
- Tatiana Suarez! - Sveta nebesa!
Premagala sem Carlo in mnogi so me klicali
"prvakinja",
zato sem bila v mislih že na poti do naslova.
Potem so me prosili, naj se borim z Nino Ansaroff
za prvo kandidatko za naslov.
8. JUNIJ 2019
Tu je, družba, največja ljubljenka občinstva.
Številka 2 v peresni kategoriji, neporažena Tatiana Suarez.
Nekaj tednov prej sem si na treningu poškodovala vrat.
Nisem vedela, kako zelo, in s to poškodbo sem se borila.
Suarezova je v modrem, Nina Ansaroff je v sivem.
Na začetku
sem čutila bolečino v roki in podobno.
- Spravila jo je na tla. - To je spopad na več ravneh.
Med bojem je bilo najpomembnejše ostati mentalno močen,
ker sem se bala paralize in podobnega.
Ko se boriš, ne smeš razmišljati o paralizi.
S soglasno odločitvijo je zmagovalka
Tatiana Suarez.
Po dvoboju leta 2019 smo mislili,
da bo naslednje leto prvakinja. Da je to že jasno.
Dolgo sem se trudila
in nositi hočem ta pas.
Po tem boju je bilo veliko huje...
- Dame in gospodje, Tatiana Suarez! - ...in pomislila sem,
da potrebujem daljši premor.
Povezala sem se z Andyjem Galpinom in naredila sva načrt,
kako bom pozdravila poškodbo vratu, ker sem vedela,
da tega ne bom zmogla sama.
Menila sva, da bo trajalo šest, sedem mesecev,
in to je bilo pred štirimi leti.
Poškodba vratu je bila huda in še vedno je problem,
ker je to vplivalo na vse.
Tisto, kar smo zahtevali od Tatiane,
številni športniki ne bi zmogli.
Pomislite, da bi tri ure in pol
raztezali vrat, in sicer sedem dni v tednu, večkrat na dan.
Neizogibno pomisliš:
"Kaj če ne bo nič bolje?" Zato sem jemala vsak dan sproti.
Nočeš se do konca življenja spraševati, kaj pa če?
Reči si hočem, da sem naredila vse.
Morda mi ni uspelo, toda naredila sem vse.
Trajalo je leto in pol, morda dve, toda uspelo nam je.
Opravili smo testne treninge in odlično je šlo.
Rekel sem: "Madona, uspelo ti je
opraviti osnovne treninge. Začni se boriti."
Imela sem dogovorjen dvoboj.
Na treningu je šlo dobro.
Hotela sem se boriti in spopadla sem se z moškim.
Spravila sem ga na tla.
Vem, da mu to najbrž ni bilo všeč.
Potem se je zagnal vame in potisnil ob steno.
Ko si v kletki, imaš več prostora za gibanje,
ker se kletka premika, stena pa ne.
Tu je zgodba drugačna.
Noge mi je dal skupaj
in me poskusil potegniti na tla,
nakar sem zaslišala najglasnejši možen pok.
Kot bi bejzbolska palica nekaj udarila.
Moje koleno je gledalo v napačno smer,
imela sem izpah sklepa.
Poskusili so me pomiriti. Kričala sem,
moje koleno je gledalo v drugo smer, napela sem stegensko mišico
in skočilo je v pravi položaj.
Ležala sem na tleh, težko je bilo,
ker sem si pravkar opomogla od nečesa hudega,
umsko in telesno. Trudila sem se za okrevanje.
Zelo težko je bilo.
Do tistega trenutka nisem nikoli razmišljala, da bi se predala.
Po poškodbi
so mi naredili MRI. Poklicali so me in rekli,
da je z mojim kolenom zelo slabo, da tako hude poškodbe še niso videli.
Da je videti, kot bi imela nesrečo z motorjem.
Ni si poškodovala kolena, ampak si tako rekoč odtrgala nogo.
Hudo bi bilo že, če bi si rahlo poškodovala koleno
in še štiri mesece okrevala.
A to je bilo drugače.
Tako na dnu še nisem bila.
Vsak dan je bila bitka zaradi hudih bolečin.
Bolečina je bila bolj čustvena in psihološka.
En teden sem ležala v postelji in jokala.
Potem sem si rekla, da se moram nečesa domisliti.
Veliko srečo ima, da je v UFC.
Dostop ima do UFC Performance Institute,
kar ji je v izjemno pomoč,
še posebej v času okrevanja.
Čez nekaj ur je govorila
s peščico najboljših fizioterapevtov na svetu.
Govorila je z zdravniki iz cele države.
Z zdravniki, ki ne sprejemajo več pacientov.
Sem gor.
Ko športnik doživi tako hudo poškodbo sklepa,
vemo, da bo moral na operacijo.
Vemo tudi, da bo okrevanje dolgotrajno.
Lepo.
Tatiano sem spoznala kot članico olimpijske ekipe.
Sodelovali sva že od leta 2011.
Spremljala sem vse njene vzpone in padce
in vedela za njene poškodbe. Vedela sem tudi,
kako jih je premagala.
Ker je Tatiana tako zagnana in ima tako močno voljo,
sem vedela, da je ne bo nobena poškodba ustavila.
Ima velike cilje in sanje,
da pride na vrh in tam tudi ostane.
Dobro.
Operirali so me v Las Vegasu.
Čez dva dni sem začela s fizioterapijo.
Vrnitev se ne začne po tem, ko si že zdrav.
Začne se, ko si še poškodovan
in moraš na operacijo ter pred operacijo.
Tako sem to razumela.
Moja vrnitev se je začela, ko sem se odločila, da se bom še borila.
Tatiana Suarez je ena najmočnejših oseb, ki jih poznam.
Tudi jaz sem imela poškodbo noge
in če je ona zmogla, bom tudi jaz.
Velik navdih je.
Ko sem videla Tatiano iti skozi vse,
kar sem morala jaz, mi je to zelo pomagalo.
Resnično je navdihujoče,
da premaga vse izzive in težave.
Ko se borim, poskušam biti kot ona.
Poskušam se spomniti,
da ne dovoli, da bi jo kaj potolklo.
Ko sem imela duševne težave,
sem veliko vadila s Tatiano.
Bila je moj vzor. "Če lahko ona, lahko tudi jaz."
To mi je dalo motivacijo.
Ne vem, ali lahko rečem, da grem po njenih stopinjah
ali nosim njeno dediščino.
To je precej težko.
Toda to je občutek, h kateremu vsi tukaj stremimo.
Če pogledate šport in te športnike,
so to ljudje, kakršni si želimo biti vsi.
Te ženske dekletom kažejo, kaj vse je mogoče.
Če pomislite, kaj se bo zgodilo čez 15 ali 20 let
z dekleti, ki te ženske spremljajo,
bomo imeli čisto drugačno vrsto žensk.
Gre za to, da deklice vidijo, kaj je mogoče.
Videli je nismo že od junija 2019.
Ironično je, da si na vrhuncu moči, pa se več kot tri leta ne boriš.
Da si tako dober kot je ona in bi bila zdaj lahko že prvakinja
ter kako bi s tem zaznamovala svoje življenje in družino,
bančni račun in tako naprej. To je težko požreti.
Ko te v borilnem športu ni tri leta,
je zelo zelo težko.
Zdaj mora premagati še to, da je malo zarjavela.
Zlomiš si vrat, dobiš raka na ščitnici,
potem pa si še izpahneš koleno.
Kdaj si rečeš, da to morda ni zate in da se je bolje lotiti nečesa drugega?
Toda vse življenje se je trudila za to.
Življenje ji ni prizanašalo,
toda vse je premagala.
Dala si mu lekcijo. "Pokazala mu bom."
- Vem. - Ni hotel odnehati.
- Ne. - Gledal je tja,
ko si ga davila. Nerodno mu je.
TATIANINO STANOVANJE V LAS VEGASU
Danes bom pisala Micku Maynardu, posredniku za dvoboje,
in ga prosila za dvoboj. Pripravljena sem se boriti.
Že nekaj časa treniram.
Počutim se močno. Zdaj želim samo dvoboj
in datum.
MICK, PRIPRAVLJENA SEM NA DVOBOJ.
Zdajle bi se borila s komerkoli.
Vseeno mi je, s kom.
Odpisal mi je.
Napisal je: "Velja! Dobre novice." Potem pa 52 in vprašaj.
Ne 52 kg, družba, 56 kg.
Pridobila sem nekaj mišične mase.
V KATEGORIJI 56 KG.
V vsakem primeru treniram, a se veselim,
da mi bo uredil dvoboj,
da bom spet tekmovala, ker imam to najraje.
VELJA
Že dolgo se nisem borila
in veselim se tega, da končno pokažem, kaj zmorem.
Upam, da je to začetek in zato se veselim.
Kako ste? Tukaj James Lynch.
Snemam kratek odziv na novico,
da se bo Tatiana Suarez po dolgem premoru spet borila.
Spopadla se bo z Montano De La Rosa.
Montana je žilava. Napada z močnimi udarci.
Trenirala je tudi rokoborbo, zato bo zagotovo
v obrambi uporabljala te veščine.
- Stoj! - ...pod brado. Konec je!
Vrhunska borka je.
Montana je bila v prednosti pred Tatiano,
ker sta se borili v težji kategoriji.
Lepo je videti Tatiano spet v akciji. Že dolgo je ni bilo.
Če je zdrava, bo veliko dosegla
v diviziji leta 2023. Tega se zelo veselim.
Zanima me, kaj si mislite ...
Danes sem malo živčna. Dobiti moram zeleno luč za dvoboj.
RENTGEN
- Grem na rentgen? - Ja.
Sem bom stopila...
Si lahko spneš lase visoko gor?
Kdaj bo dvoboj?
- Petindvajsetega. - V tabor greš
- za vsaj šest tednov? - Ja.
Pred bližajočim se dvobojem
- nimaš bolečin v vratu? - Ne.
Nimaš simptomov v rokah ali dlaneh?
Si trenirala, boksala?
- Ja. - Treniraš rokoborbo?
- Ja. - Dobro.
- Se dobro počutiš? - Ja.
Preden dvoboj odobrim,
ti bom pregledal vrat, obračala boš glavo.
- Preveril bom tvoje reflekse. - Dobro.
Če se dotaknem sredine tvojega vratu...
Ne premikaj telesa, samo brado do konca v desno.
- Te kaj boli? - Ne.
Zdaj pa na levo.
Zdaj pa nagni glavo. Te kaj boli?
Nagni. Te kaj boli?
- Ne. - Dobro.
Vrat smo ti slikali v različnih položajih,
ker je pomembno, da je tvoja hrbtenica stabilna.
Ja.
Kosti so ostale na mestu, samo premikajo se skupaj.
- Ja. - Imaš osteofite.
Kaj to pomeni?
- Da so vratne kosti obrabljene. - Ja.
Zadnje tedne si jih na treningu še obremenjevala,
toda simptomov nimaš.
Glede na tvojo anamnezo
ter po pregledu,
- dovolim, da tekmuješ. - Dobro.
Tokratni sklep je takšen.
Ob dveh imam intervju po Skypu.
In pomerila bom dres.
Fantastično. Obožujem Fight Week.
Veselim se podpisovanja posterjev.
- Lahko podpišem kjerkoli? - Samo na obraz ne.
Odlično.
Pomagal mi boš do vseh točk.
- Ja. - Zdaj imam sestanek.
Veseli smo, da si nazaj.
Komaj sem čakala. Rada tekmujem.
SOBA Z OPREMO
Veliko dlan imam.
Všeč mi je, ko vem,
da se bom z nekom spopadla.
Različne kombinacije. Kar nadaljuj, popolno.
Dobro.
- Tukaj sem. - Kako lepo. Dobrodošla nazaj.
Vem, da sem najboljša na svetu in to bi rada dokazala,
toda poškodbe so me ustavile.
- Kaj počnemo tu? - Običajne stvari.
- Hvala. - Dres za dvoboj.
- In zdaj? - Šla boš na veliki oder.
Psihično sem pripravljena na vse. To me je naučila rokoborba.
Borim se že od tretjega leta.
Grem lahko v drugo sobo in opravim še intervju?
Pridružila se mi je Tatiana Suarez.
Velikokrat si se poškodovala.
O čem razmišljaš,
- ko se ti to znova zgodi? - Zelo težko je bilo,
a sem si rekla, da me to ne bo odvrnilo od tega, kar imam rada.
Hvala, Tatiana. Zelo te cenim.
Hvala za vabilo.
In oprosti za zamudo.
Dober občutek je. Veselim se.
Psihično sem dobro. To je včasih največja
ovira. Psihično si pripravljen
na spopad v kletki. Me razumeš?
Skačem za giljotino in...
Ko začnem s tem, ne vem.
Ko začnem s tem, sem zagotovo pripravljena.
Boš prihranila nekaj moči?
Ljudem pravim, da jih čakata dva spopada.
Shujšati moraš, potem pa greš na dvoboj.
Za nekatere je hujšanje večja živčna vojna
kot dvoboj.
Šla bom na 58.
To je del, ki se ga ne veseliš.
Nihče se ne veseli potenja
in nošenja plastike. Dobesedno kuhaš telo
in ga dehidriraš.
S tebe kaplja.
- Vem. - Nadaljevati moramo s tem.
Naredi vse, da nadaljuješ, a ni se ti treba naprezati.
30 sekund samo hodi po sobi.
- Nič norega ti ni treba početi. - Samo hodi.
Čez pet, deset minut boš vstala in stehtali te bomo.
- Nobenega zavijanja? - Se hočeš zaviti?
Ja, prosim.
Preverila bi rada. Lahko odidemo?
Gremo ven?
45 minut?
Skoraj 45 minut. 43, 44 minut.
Dobro.
45 minut. Lahko odstranimo kakšno plast.
V redu sem.
Lepo.
Pozabila sem, kako grozno je.
Naslednja se bo stehtala Tatiana Suarez.
56 kilogramov.
Uradno. 56 kg za Tatiano Suarez.
Veliko ljudi po tehtanju
poje ogromno hrane. Jaz ne.
Vedno hočem ostati napol lačna,
ker sem tako v najboljši formi pred spopadom.
Ženska mušja kategorija.
Montana De La Rosa se bo spopadla s Tatiano Suarez.
Tatiana, počaščena sem, da ti lahko izrazim dobrodošlico.
Kako si ostala predana in motivirana
in nisi klecnila pod težo vseh bremen?
Mama me je vzgojila v močno osebo
in ko ti stvari ne gredo v prid,
se moraš pobrati in razmisliti, kako naprej.
- Zunaj smo. - Mojbog. Objemi me.
Pogrešali smo te!
Huda si.
- Se vidimo kasneje. - Se vidimo.
- Živjo. - Živjo, mama.
Živjo, ljubica.
Kako si potovala?
Deževalo je in rahlo snežilo.
Včasih je tam zelo megleno.
Srhljivo je, ker nekoč v avtu
nisem videla ničesar pred sabo.
Si zlahka shujšala? Dobro zgledaš.
Nisem bila videti izžeta, kajne?
- Si videla moje tehtanje? - Ne.
56 kilogramov.
- Jupi! - Uradno 56 kilogramov...
Z mamo imava zdaj dober odnos.
Marsikaj zdaj lažje razumem,
pa tudi razloge za njena dejanja.
Kot otrok ne veš, kako težko je življenje.
Rada jo imam, ker vem, da je hotela zame samo najboljše.
Veliko je žrtvovala in to je bilo boleče zanjo.
Najbrž se je ves čas počutila samo.
Zato sem ji hvaležna.
Ker sem imela otroka tako mlada, sem želela, da sta uspešna,
ker sem hotela dokazati, da sta tudi moja otroka lahko uspešna.
Nisem pa imela starševskih veščin.
Ko si mlad, se ravnaš po ljudeh, ki jih poznaš.
Mislim, da me je gnala zato,
da ne bi ponovila njenih napak
in da bi imela boljše življenje, kot ga je imela ona.
Enkrat je rekla, da je prebrskala avto,
da je našla drobiž za gorivo,
da me je peljala na trening.
Tako zelo se je trudila, da bi jaz imela boljše življenje.
Pred njenimi dvoboji sem vedno živčna.
Saj ne, da bi mislila, da ne bo zmagala.
Tako je, ker sem mama. Že majhne stvari bolijo.
Ko si je poškodovala oko. Že majhne stvari me motijo.
Moja hčerka je in živčna sem, ker je ne morem zaščititi.
Vedno se postavim zase.
Kajne?
Mojima otrokoma gre to dobro.
Ja.
Mami sem vse odpustila, ker vem,
kako me ima rada. To vidim in čutim.
Vem, da si želi, da bi lahko vse ponovila...
Mislim, da se je dobro odrezala...
v dani situaciji.
Stopiti v kletko z drugo športnico,
ki je trenirala šest do osem mesecev
in te proučevala.
To je eden najintenzivnejših tekmovalnih športov.
Drugačen je od drugih športov.
Vsi gledajo tebe. To ni ekipni šport.
Obstaja možnost, da omedliš.
Veliko misli ti gre skozi glavo.
- Boš molil z nami? - Ja, z vami sem.
Dobro. Bog...
Hvala za vse, kar si storil do zdaj.
Da si danes s Tatiano.
Pomagaj ji uporabiti od boga dane talente
in naj se spomni, od kod izhaja in kako daleč je prišla.
Daj ji moč v boju, v umu in srcu.
Rada te imam, bog, in v imenu tvojega sina molim. Amen.
- Amen. - Amen.
- Hvala. - Hvala.
Obhaja te veliko čustev, zelo si ranljiv,
negotov. Če hočeš to nadzorovati,
je Tatiana med tistimi, ki so psihično najbolj stabilni.
Vse njene poškodbe, ACL, poškodba vratu,
poškodbe, ki jih je premagala, pa je vseeno trdnega duha.
Čeprav je še vedno močna, tem občutkom
lahko vsak podleže, zato je zanjo pomembno,
da je psihično močna.
Vem, da bo čez dve uri opravila odlično delo.
To, kar počnemo, zahteva disciplino.
To si moraš ves čas govoriti.
"Kako zelo si to želim? Koliko moram delati za to?"
Imam ponavljajoče sanje, ko si predstavljam,
da sem na vrhu tega podija.
Zelo si želim tega trenutka.
Vse bom naredila, da to dosežem.
Raje imam poraz in vsak dan tvegam,
kot pa zmago, kjer igram na varno.
Čutim, da je to še en korak do tam, kjer hočem biti.
Preden stopim na podlago,
se počutim neuničljivo.
Razmišljam samo o tem, da moj nasprotnik obupa.
NEUNIČLJIVA
Bum in nokavtiraš jo.
Lahko še enkrat? Giljotinski prijem.
Ja.
V vratu mi je krcnilo. Si čutila?
Dajmo, ljubica.
Krijem ti hrbet. Celo vojsko imaš.
Po skoraj štirih letih
se Tatiana Suarez nocoj vrača.
Oboževalci hočejo videti, kaj bo naredila v Octagonu.
Seveda sem živčna. Vedno sem živčna, ko tekmuje.
Imam pa veliko zaupanja vanjo.
Prepričana sem, da ji bo uspelo. Sem pa tesnobna.
Tatiana Suarez!
Prvi dvoboj po juniju 2019. Njena vrnitev se začenja.
Dobro se je spomniti, da že vse življenje tekmuje.
Štiri leta je ni bilo, a to je zanjo le majhen odmik...
Pošast je.
Ko gre za rokoborbo, ni nihče ostal na nogah.
COVINA, KALIFORNIJA
De La Rosi gre dobro z aperkati.
Za zdaj je to največji preizkus
za Suarezovo, da nekoga spravi na tla.
To kaže na moč De La Rose v tej kategoriji,
in to naredi razliko.
De La Rosa si močno prizadeva.
Dobro. Boke gor. Pazi na glavo.
Suarezova je dvignila glavo in ne bo je izpustila.
To je klasična Tatiana Suarez. Tako dobiva dvoboje.
Ampak poglejmo... Montana je vstala.
Montani gre odlično. Končno je na nogah.
Koleno.
Ostani za njo.
Lepo.
Prvih pet minut za Tatiano Suarez in tri leta in pol za pasom.
Začenja se druga runda.
Ven daj ustnik, Tati.
- Ja. - Bolj jo moraš napadati.
Skači naokrog in se sprosti.
Pretvarjaj se, premakni glavo.
- Dominic, ko se pobereš... - Obrnita se, gremo.
...po dolgi pavzi po poškodbi,
kako se Tatiana počuti po petih minutah?
Ne vem, kako se počuti.
Vem pa, da je pripravljena na ta dvoboj. To se vidi.
Videli bomo po tej rundi. Takrat bomo vedeli.
Daj jo, Tatiana. S komolcem.
Opravi z njo, dajmo. Spravi jo dol.
Suarezova je zelo močna.
Zaenkrat ji gre dobro.
Toda padla je.
Zmoreš, Tatiana. Drži se!
Klasični met glave in roke.
- Pritiskaj nazaj! - De La Rosa lahko eksplodira.
Ne pusti se spraviti na tla.
- Dobro ukleščenje glave. - Hudo.
Brez dvoma, Dom.
Zdaj pa giljotina. Sede in...
- Lahko ji uspe! - Ukleščena je.
- Videti je globoko. - Pade nazaj...
Zadrži, Tatiana.
Majhna grimasa.
Suarezova mora biti bolj na strani.
De La Rosa poskuša.
Lahko bi se izvila. Dobro se bori.
Odnehala bo!
- To je to. - Tako se dela!
Tatiana Suarez. Vrnitev v velikem slogu.
Predaja v drugi rundi.
- Z giljotino, bejbi, dajmo! - Še vedno neporažena...
Dajmo!
Nazaj sem!
Z giljotino je veliko tvegala.
Odpovedala se je zgornjemu položaju.
Osnove rokoborbe, vkleščenje glave spredaj.
Osnove jiu-jitsuja. Z začetnim položajem vanjo.
Ko jo spraviš pod brado, držiš.
Zmagovalka s predajo zaradi giljotine
je Tatiana Suarez!
Tatiana, kako se počutiš? Štiri leta te ni bilo.
Zelo sem srečna.
Dolgo sem sanjala o tem,
ker se nisem mogla boriti.
Težko je, ko ne moreš početi, kar imaš najraje.
Vem, kako je izgubiti sanje.
Nisem hotela izgubiti še enih, zato se počutim...
Srečna sem, da lahko vsem pokažem,
da če preživljate težke čase,
se ne predajte, ker bo še vse dobro.
Tega optimizma me je naučila mama,
ker je vedela,
- da bom imela težko življenje. - Dajmo, mama.
- Odraščala sem samo z mamo.
Tekmovala sem v moškem športu
in govorili so mi, da to ni šport zame.
Ampak tukaj sem in sem spadam.
Čestitam za veliko vrnitev. Dame in gospodje, Tatiana Suarez.
Pričakujemo, da bo postala prvakinja UFC.
Temu je težko oporekati.
Ni veliko športnikov, ki bi se pobrali, kot se je Tatiana Suarez.
Ko ti po premoru uspe nekaj takega,
ko ti vsi govorijo, da je nemogoče,
da nisi tako dober kot drugi,
pa ti le uspe... Po tem te je težko ustaviti.
Ko si jo imela, sem si rekel: "Ne izpusti je."
- Vedel sem, da jo imaš. - Ja.
To si vadila tik pred dvobojem.
Rekla si še eno giljotino.
- Skočila si in uspelo ti je. - Brat me kliče. Kaj je?
Kako se počutiš?
Dobro. Vzhičena sem. Želim si, da bi bil tukaj.
Čestitam!
Oznanil bom 50 tisočakov!
Hvala.
Dobila sem dodatnih 50 tisočakov.
Ja, rekli so, da dobiš bonus.
- Spraševal sem se, od kod. - Sveta nebesa!
Če dobro opraviš, ti dajo bonus za predstavo.
Če nasprotnik odneha, dobiš bonus.
- Ali za nokavt. - Ja.
Ali pa po dvoboju,
kjer si dasta vetra. Tega pa nočeš.
Dajmo.
- Huda si. - Hvala.
To sem potrebovala zase, za svojo družino,
za vse, ki verjamejo vame in niso obupali nad mano.
Vrnila sem se. Srečna sem.
Ko jo gledam, vidim dojenčka, ki sem ga rodila.
Pogledala sem jo v oči
in videla nekaj posebnega.
Imela sem velike sanje zanjo.
Nisem si predstavljala, da bodo to rokoborba ali spopadi,
ampak da bo imela lepo življenje.
Da se ji bodo uresničile sanje.
Preživela je težka obdobja.
Toda ni se zlomila.
To je šele začetek.
In ne bo se zlomila.
To bi moral biti rezultat preizkušenj.
Morajo te narediti boljšega.
Hvaležna sem za vse težke preizkušnje.
Pomagale so mi postati boljši človek in boljša športnica.
Zame je to del moje dediščine.
Ne gre za zmage.
Navdihniti želim vse, da sledijo svojim sanjam in strastem.
In ne le to. Ko je težko, se moraš skozi to prebiti.
Prevod podnapisov Lidija P. Černi