Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BD. DECATUR
Cum te numești?
Tatiana Suarez.
Hai, Tatiana!
Cred că sunt cea mai bună din lume. Cred asta cu toată ființa mea,
cu fiecare atom din corpul meu.
- Figură dominantă... - Suarez e la un alt nivel.
N-am văzut de mult timp o astfel de dominare în liga MMA feminină.
Tatiana Suarez e una din marile surprize din istoria MMA.
Am crezut că va fi o campioană.
Dar viața i-a pus multe piedici în cale.
Tatiana Suarez, o speranță olimpică a SUA la lupte.
Aceste planuri au fost zădărnicite de o gravă accidentare,
care a scos la iveală mai mult de atât.
Dar ea a trecut peste toate.
M-am întors din iad. Am trecut peste toate.
Nu mă opresc până nu ajung în vârf.
E pasiunea mea. Simt că de-asta am ajuns aici.
Dar am fost pe bară foarte mult timp.
Mă gândesc: "Oare voi fi aceeași Tatiana? Voi fi aceeași sportivă?"
Copilul minune din lupte s-a întors, după aproape patru ani de pauză.
Mai încerci o dată?
Toți au văzut la mine un mare potențial.
Acum, după tot ce-am îndurat...
Luptă la Rancho Cucamonga, California...
...a venit și vremea mea.
...Tatiana Suarez!
INDESTRUCTIBILA TATIANA SUAREZ
- Bine? - Da.
OPT LUNI MAI DEVREME
Nu am început MMA-ul ca să fiu a doua sau a treia.
Vreau să fiu campioană UFC.
Am crezut asta de când am pășit pe covor.
Când sunt acolo, e ca un joc de șah
sau pocher și am cele mai bune cărți.
Oamenii numesc asta arte marțiale mixte și, pentru mine, e o artă.
E un mod de exprimare.
Pauză!
Ne-ai păcălit, nu?
De ce?
Vii aici fără centură.
Amice!
E "Fără centură" și, deodată, sunt dat pe spate.
LUPTĂTOR PRO MMA
Am încercat spatele... Pas înapoi,
de la jumătate protecție la blocare picior.
Am încercat-o pe toți.
Am încercat-o pe ea de 40 de ori, a blocat de 41 de ori.
Și tu lupți, da?
- Da. - Nivel înalt.
Da.
Am fost mereu o competitoare.
Am avut întotdeauna ardoarea, ambiția și etica muncii.
Nu pot să explic. Am făcut-o de când eram copil.
Tatiana a fost mereu foarte, foarte activă.
BUNICA TATIANEI
Voia mereu să fie în centrul atenției.
A fost mereu neastâmpărată.
La mulți ani
La mulți...
Chris, dă-te la o parte.
Tatiana se ducea la antrenamentele de luptă ale fratelui ei
și privea cu mare atenție.
La un turneu a zis: "Vreau și eu să lupt."
MAMA TATIANEI
Eu i-am zis: "Fetele nu luptă."
Dar Tatiana a fost mereu cineva care...
FRATELE TATIANEI
...când voia ceva, o făcea.
Așa că a luptat cu băieții.
Avea șosetuțe pufoase.
Avea breton și codiță și s-a dus acolo
și i-a pus pe acei copii pe spate.
Apoi se ridica și zâmbea.
M-am îndrăgostit de mică de lupte.
Bunico, nepoata ta e o forță!
Mi se pare mie sau e rea?
Avem o vorbă în lupte:
"Trebuie să fii puțin câine."
Tatiana e un câine.
E sângele mexican care se vede.
Hai, Tatiana!
Când aveam 12 ani, mi-am propus să devin campioană olimpică.
Da!
Când am intrat la liceu, am păstrat același obiectiv în minte.
Du-te, Tati. Poți, fetițo. Haide!
Nu s-a dus la absolvire, nici la bal.
Adesea, când era o serată la școală,
era și un turneu de lupte la care participa.
Așa că a renunțat la multe chestii.
Mă gândeam doar la lupte și să-mi ating obiectivul.
S-a luptat cu unii dintre cei mai buni băieți din California.
Și, deși erau tineri,
Tatiana bătea tot.
ANTRENORUL DIN LICEU
Fata asta nu avea să piardă.
A devenit un fel de copil vedetă în luptele feminine.
Și era importantă pentru Northview.
Eram numărul unu pe țară pe vremea aceea.
Și eram departe de apogeu.
Eram doar la începutul carierei de sportivă.
CAMPIONATUL TOYOTA 2007
DIVIZIA ESTICĂ
EXPERȚI ÎN LUPTE
E sport individual, dar e nevoie de susținere...
CALIFORNIA, ECHIPE
CAMPIOANĂ CALIFORNIA
...și Northview, antrenorii, echipa,
m-au format nu numai ca luptătoare, dar și ca persoană.
LICEUL NORTHVIEW
Am fost norocoasă că m-am putut întoarce
să ajut și să fac parte din familia Northview.
Este una de-a noastră aici, Tatiana Suarez.
A început aici. E prima cvadruplă campioană statală.
A bătut mulți băieți în acest program.
Avem noroc să avem aici un membru al echipei mondiale.
Aplaudați-o, copii!
Tatiana Suarez este regina Northview...
ANTRENOR, NORTHVIEW
...pentru copii.
E o pionieră, aș spune, în luptele feminine din California
și din țară.
Luptați!
Vreau să-mi bag cotul aici. Asta-i apărarea, bine?
Lupta cu băieții și era dificil.
LIGA VALLE VISTA
La băieți e, în mod tradițional, un program de campionat.
Am făcut un pas înainte. Asta mi-a dat suficient spațiu,
i-a dat corpului meu spațiu.
Tatiana Suarez este aproape o legendă.
E stimulant când se antrenează cu noi.
LICEU NORTHVIEW
Când am început să lupt, era o tabără Northview
și a venit să ne vorbească.
Și cred că, în special pentru mine, care tocmai începeam să lupt
și nu vedeam multe fete la lupte,
sau pe cineva care să-și facă propriul renume,
asta a fost o mare ocazie, care mi-a deschis ochii:
"Chiar e ceva ce pot să fac."
Chiar am încercat să am mentalitatea Tatianei.
Tot ce a făcut...
LUPTĂTOARE NORTHVIEW
Vreau să merg pe urmele ei.
Am să forțez înainte.
De îndată ce presezi înapoi, îți arunc corpul. Bine?
Nu e un sport pentru oricine.
Trebuie să ai un psihic puternic...
ANTRENOR FEMEI, NORTHVIEW
...o minte puternică și să accepți uneori dezamăgirile.
Numărul de copii care au trecut pe aici și au devenit adulți de succes,
din toate mediile, este incredibil.
Luptele feminine sunt încă foarte noi.
Ok, te duci, bine?
Las-o să te ia de gât.
Cultura asta e mult mai acceptată astăzi decât cu ani în urmă.
Când am început s-o iau pe Tatiana la turnee de nivel național,
cred că erau numai cinci colegii la nivelul Statelor Unite
care susțineau lupta fetelor, care aveau echipe.
Iar acum sunt aproape o sută.
E unul din sporturile cu cea mai rapidă creștere în SUA...
Ceea ce e nemaipomenit.
Te duci înainte și faci presiune,
ea va face presiune înapoi și apoi aici.
Vreau doar să le inspir, fiind și eu latino-americană.
Trăiesc în California. Sunt mulți latino-americani.
Toți membrii sunt hispanici. Mă simt bine să-i pot ajuta,
deoarece mulți mexicani de modă veche
nu cred că femeile ar trebui să facă un sport.
Îmi place să arăt că poți fi femeie
și să ai succes datorită luptelor.
Și asta pot și fiicele și nepoatele lor.
E visul american, știi?
Visul părinților noștri era ca ei
și copiii lor să aibă o viață mai bună în țara asta.
Și prin muncă grea în sport, vor avea aceste ocazii...
Vor putea merge la școală.
S-a pus o fundație
și se poate construi pe ea pentru generații întregi.
Vin dintr-o cultură în care sportul feminin nu e foarte răspândit,
dar frații mei luptau și eu mi-am zis:
"E cool. Chiar vreau să încerc."
LUPTĂTOARE LICEU NORTHVIEW
Cred că nivelul meu de încredere a crescut în mod clar.
Multă lume îmi spune asta...
LUPTĂTOARE NORTHVIEW
...mama, colegii.
Sunt ca o a doua familie.
E așa de bine să știm că suntem aici unii pentru ceilalți.
LUPTĂTOARE NORTHVIEW
Prietenii mei trec prin asta
sau au trecut.
Cred că toți cei din sală se stimulează mereu.
Toți trăiesc la maximum.
Luptele mi-au dat, aș spune, în mod esențial, totul.
Când lupt, elimin toată frustrarea și furia.
Și mă scoate mult din carapace.
- Un, doi, trei! - Vikingi!
- Nu ne lăsăm distruși! - Distrugem!
- Hei, omule! - Da!
"Nu ne lăsăm distruși. Distrugem." Este sloganul nostru.
Indiferent prin ce trecem, nu cedăm.
La 17 ani, eram deja de patru ori campioană națională.
Presiunea era mare pentru că voiam să fiu campioană olimpică.
Dar mă simt de parcă înfloresc când sunt sub presiune.
Nu simt nevoia să fug de ea.
Întreaga mea viață, lumea mi-a zis
că nu trebuie să lupt pentru că sunt fată.
Că nu e pentru mine, pentru că-s fată.
Asta mă stimula. Când oamenii se îndoiesc de mine,
vreau să le dovedesc că nu au dreptate.
CALIFICĂRI OLIMPIADĂ, SUA, 2008
Tatiana a ajuns în echipa națională când avea 17 ani.
Era ceva nemaiauzit.
Când am luat-o la campionatele naționale,
l-a învins pe campionul național.
Luptele sunt cel mai bun sport. E sportul original.
Este cel mai vechi sport olimpic.
Tatiana era o mare luptătoare când era foarte tânără.
ANTRENOR FETE, SUA
Apoi a trecut la seniori și pentru că era așa de bătăioasă,
s-a ridicat foarte repede,
pentru că nu se lăsa pusă la pământ.
Nu erau hispanici în echipa americană.
Am fost foarte mândră să fiu prima din echipa SUA.
Terry a văzut un mare potențial în mine și a investit mult timp.
Cred că Tatiana chiar va fi o campioană olimpică.
Este acel tip de sportivă.
Știți, unii oameni vor să câștige.
Tatiana avea nevoie să câștige. E o diferență.
Eșecul nu era o opțiune.
ACASĂ LA CHRIS LA PUENTE, CALIFORNIA
- Care-i treaba? Cum te simți? - Mă simt bine.
- Ca atunci când ești gata de start? - Am început să mă antrenez.
Înainte doar am luptat și am făcut jiu-jitsu.
- Da. - Mă antrenez, clar, dar sunt stresată.
Trebui să o faci doar două, trei zile pe săptămână.
- Știi ce spun? - Da...
- Știu... - ...din greu...
- Dar trebuie să schimbi. Înțelegi? - ...ca toți.
Ai decada asta...
Mă înțeleg foarte bine cu fratele meu.
Eram apropiați când eram mici.
Știi ce se spune, că luptătorul trece prin zid,
iar un jiu-jitsu îl ocolește în mod rapid.
În loc să treci prin zid,
trebuie să treci peste, dar pe lateral.
Da.
Am crescut cu un singur părinte.
Tata a plecat când aveam șapte ani.
Tata trebuia să vină la ziua mea de naștere.
Să mergem la Disneyland. N-a venit niciodată.
Eram în mașină cu ea, radioul era pornit,
se auzea muzică spaniolă, iar ea a zis:
"Schimbă, închide-l."
Avea lacrimi în ochi, pentru că-i amintea de tatăl ei.
Mama a preluat responsabilitatea.
Iar faptul că fratele meu era acolo mi-era de ajutor,
căci nu aveam un model de tată în preajmă.
Am ajutat la creșterea Tatianei. I-am schimbat scutecele, am hrănit-o.
Era un prieten mai mic.
Nu era destul de mare ca să-mi fie tată, dar destul ca să aibă grijă de mine.
Bine, un burger crocant.
Am vrut să fiu pentru ea tatăl pe care nu l-a avut.
- De ce nu mănânci? - Nu mi-e foame.
Motivul e poate acela că, crescând,
nimeni altcineva nu a avut grijă de mine.
Și eu am fost cel care a avut grijă de toți.
Când ești mamă singură, uneori e foarte greu.
Am rămas însărcinată cu Chris la 15 ani.
Mama a vrut să avortez,
crezând că e cel mai bun lucru,
dar în sufletul meu nu voiam s-o fac.
Am cumpărat o rulotă în El Monte, când Chris avea cinci ani,
și am avut-o pe Tatiana la scurt timp după asta.
Dar era multă incertitudine acasă.
Nu aveam o locuință stabilă, când eram mici.
Voiam să fiu medic pediatru. Aveam note bune și...
mă descurcam bine la școală. Am terminat prima la gimnaziu.
Scuze, băieți.
Tatăl vitreg o agresa fizic pe mama.
Era agresiv și verbal.
M-a lovit de câteva ori.
A spus că-și va lua arma și o va omorî.
Făcea asta des. Nu a fost numai o dată.
Dar din cauza acestor agresiuni,
mama nu se purta bine cu noi...
Nu știu dacă era furie, frustrare sau altceva.
Reacția Lisei, când ei luptau,
era de multe ori exagerată.
Însemna prea mult pentru ea ca ei să lupte bine.
Lovește-l! Fă-l să țipe!
Să câștig era o prioritate pentru mama. Nu aveam de ales.
Era greu.
Amenința: "Ai face mai bine să câștigi naibii sau vezi tu."
Mi-era frică aproape ca de Dumnezeu.
Îmi amintesc când am pierdut un turneu.
Bun meci.
Fratele meu a zis: "Vin cu voi."
Iar eu am fost mirată.
Mama acceptase înfrângerea destul de bine.
De obicei era foarte supărată.
Se purta diferit când fratele meu era acolo.
La sfârșit am mers acasă la bunica
și fratele meu a rămas acolo.
Mi se părea că inima-mi sângerează, pentru că știam că...
Știam ce venea. Că o să înnebunească.
A coborât din mașină și imediat...
m-a lovit.
Când am crescut aveam multe resentimente față de mama.
Am vrut mereu să-i demonstrez că greșește și s-o fac fericită.
Dar simțeam că nu eram la înălțimea așteptărilor ei.
Era greu,
pentru că vrei doar iubire de la părinți.
Am încercat să o protejez.
Voiam să fie în siguranță.
Am făcut tot ce-am putut, nu știu dacă a fost de-ajuns.
- Chris Lopez. - Da, Chris!
Mai târziu, când am plecat la facultate,
crescusem și ea era încă mică.
Mi-amintesc de o discuție cu ea, la telefon, când eram la facultate.
Mă sunase și plângea pentru că plecasem.
Mă întreba de ce am plecat.
Zicea: "De ce m-ai părăsit?"
M-am simțit răspunzător.
Mi-amintesc mereu vocea și plânsul ei când mi-a spus asta.
- Stai acolo. - Întoarce! Întoarce-o!
Îmi plăceau așa de mult luptele. Era o evadare pentru mine.
11 IANUARIE 1998
Toată energia pe care o aveam o puneam în lupte
și în a câștiga.
Tatiana Suarez.
Asta m-a ajutat să trec prin multe suferințe.
În viață, toți găsim lucruri care să ne ajute să rezistăm.
Pentru mine acestea erau luptele.
Cred că așa a început totul pentru mine.
Se întâmplă destul de des ca oamenii să găsească în lupte, ca sport,
o pregătire pentru viață.
Pentru toate suișurile și coborâșurile, pierderile și câștigurile.
E vorba despre cum le faci față, cum le privești.
M-am chinuit cu sănătatea mentală în tot timpul liceului.
M-am luptat cu anxietatea și cu depresia.
N-am știut cât de gravă e situația până când n-a apărut COVID-ul.
Faptul că ești singur.
Avem un trecut diferit, dar pe mine
luptele m-au ajutat să nu-mi pierd mințile.
De-asta mă ridicam din pat.
Luptele m-au scos din abisul în care mă aruncasem
și pe care l-am creat singură. Și am fost capabilă să merg mai departe.
Dacă ar trebui să vorbesc cu mine tânără, mi-aș spune:
"Vei ajunge departe.
Va fi greu, dar vei găsi mereu o cale."
Când am reprezentat echipa SUA,
voiau să locuiesc la Centrul Olimpic. M-am bucurat.
CENTRUL OLIMPIC
A fost bine.
Cu mama, nu am avut cu adevărat o relație bună.
Abia ne vorbeam.
Nu mă duceam acasă de Ziua Recunoștinței sau de Crăciun.
Dar îmi plăcea să locuiesc la Centrul Olimpic
pentru că trebuia să mă gândesc doar la lupte.
Și asta mă reprezintă.
Începem, runda a doua din Campionatul mondial.
Am început să lupt la nivel internațional și o făceam bine.
Am câștigat medalia mondială de bronz la 17 ani.
Așa că în mintea mea știam că o să fiu o campioană olimpică.
Trebuia doar să mă maturizez ca sportivă, era doar o chestiune de timp.
MARELE PREMIU FRANȚA, 2011
Am avut Openul francez. Am observat că mă durea gâtul.
Simțeam furnicături pe față, în braț.
În timpul încălzirii, mi-amintesc că am gândit:
"Cum voi reuși să lupt în acest turneu?"
Dar am terminat, distrugând-o.
Eram așa de mândră pentru că făcusem această schimbare mentală
de la negativ la pozitiv, în numai câteva minute.
Și am reușit să câștig Openul francez.
Apoi am zburat înapoi.
Am observat că tresărea întotdeauna
și-și ridica umărul, așa,
și am decis să facem un control.
"Se întâmplă ceva."
Am fost la antrenament, m-am lovit și nu mai puteam mișca.
Nu știu cât a durat.
Nu mai mult de câteva secunde, dar nu mă puteam mișca.
Mi-amintesc că mă simțeam de parcă nu se mai termina.
Gâtul îi era blocat și a țipat,
și cred că a speriat-o în profunzime. Nimeni nu vrea să fie paralizat.
Au chemat ambulanța și am crezut că vor spune:
"Ești bine. Vom face asta și asta și te întorci să lupți."
Dar coloana mea vertebrală era deviată.
Vătămări la gât. E un handicap pentru un luptător.
În subconștient eram uimit: "Doamne..."
PROFESOR PERFORMANȚE UMANE
"E ultimul milimetru?
Cel care mă va pune în scaun cu rotile pentru restul vieții?"
Mi-au spus: "Nu mai trebuie să lupți.
Chiar credem că poți paraliza."
După asta s-a întors acasă și nu a mai revenit la sport.
Dar problemele de la gât, de fapt, i-au salvat viața.
A trebuit să consult un specialist pentru gât și pentru a mă diagnostica
mi-au făcut radiografii și au văzut o masă compactă pe tiroidă.
Mi-au făcut o biopsie și s-a dovedit a fi canceroasă.
Când auzi "cancer" te sperii.
Eram distrusă.
Mă temeam pentru ea.
A ținut multe chestii în ea,
dar după cum a acționat
și cum arăta, cred că i-a fost foarte greu.
Era ca și cum...
A plecat în umbră.
Ca o lumină ce se stinge. A dispărut.
Nu voiam să-i îngrijorez, așa că am încercat să mă descurc singură.
Am fost, categoric, foarte deprimată.
M-am simțit singură, fără ajutor.
Uneori, m-am gândit la sinucidere.
Mi-a fost greu
deoarece trebuia să mă lupt cu o boală care mă putea omorî.
Apoi m-am simțit de parcă nu voiam să fiu acolo,
pentru că nu puteam lupta.
Până la urmă mi-au scos tiroida,
dar cancerul se răspândise și la nodulii limfatici și către plămâni,
așa că au trebuit să-mi scoată câțiva noduli limfatici.
Rolul principal al tiroidei este de a regla metabolismul.
Imaginați-vă că această piesă care vă dozează energia,
când să te recuperezi, când te relaxezi,
câte calorii ai ars, ce greutate ai, este stricată.
E cu-adevărat dificil...
pentru o ființă umană normală să trăiască o zi fără tiroidă.
Dar și mai dificil pentru un luptător profesionist.
După vătămarea gâtului și cancer, a trebuit să mă întorc în California.
Eram atât de distrusă emoțional și mental.
De fapt mi-era mai greu să renunț la lupte decât să aflu că am cancer.
Mi-era greu pentru că nu mai aveam descărcarea mea obișnuită.
Eram așa de deprimată și am trecut printr-o perioadă
în care îmi ziceam: "Nu știu ce o să fac. Nu știu cine sunt."
Singurul lucru pe care-l pot spune că l-am învățat din lupte
e că atunci când lucrurile se înrăutățesc trebuie să continui să împingi.
Mă schimbasem în bine pe vremea aceea.
Am crezut că am dat ce aveam mai bun în lupte
și asta m-a forțat să-mi dau seama cine sunt ca persoană în afara luptelor.
Pot doar să spun că a fost un dar, deoarece a fost greu în acele momente.
Dar apoi am fost capabilă să lupt cu cancerul și să mă vindec.
În același timp am realizat că nu eram terminată.
"O să găsesc o cale ca să lupt din nou."
Nu e o persoană obișnuită.
Nu că persoanele obișnuite sunt rele, dar ea nu e obișnuită.
E o luptătoare. În toate sensurile. Îi place să concureze.
E tot ce știe.
Voiam doar să fiu cel care e acolo pentru ea tot timpul.
Voiam doar să știe asta,
că, orice-ar fi, sunt acolo.
Dacă o să lucrezi la PetSmart, nu-mi pasă.
Am să te iubesc la fel de mult. Dar știu că nu asta voia.
Încercam să-mi imaginez ce urma să fac,
ca să nu fie foarte dur pentru gât.
A început cu jiu-jitsu, dar mă întrebam: "Oare e bine? Nu e la fel ca luptele?"
Zicea: "Nu, nu e așa de dur pentru gât."
Teama de a fi paralizată
pe care o simțeam, nevoia mea de a fi cea mai bună
au cântărit mai greu ca teama.
...simți că e într-o poziție corectă, pas, pas.
Prima întâlnire cu ea a fost când a venit la sală
să facă jiu-jitsu.
Mi-am amintit cum se rostogolea...
ANTRENORUL PRINCIPAL
...și făcea totul atât de natural. Tocmai găsise locuri unde să fie,
să-și echilibreze greutatea, să aplice presiunea.
Mă privea. Parcă se întreba dacă am mai făcut asta.
Iar eu ziceam: "Nu, doar am luptat."
"Se vede."
Punea la podea mulți tipi în sală și am aflat,
probabil câteva zile mai târziu, ce calibru de luptătoare era.
Cursul de Jiu-jitsu era într-o sală de MMA. Eram înconjurată de MMA,
în ceea ce privește modul în care luptau.
Eu gândeam: "Aș putea să o fac."
MMA înseamnă "arte marțiale mixte"...
ZIARIST MMA
...care folosește elemente din jiu-jitsu,
box, lupte, orice formă de artă marțială
de sub soare și le amestecă într-un singur sport,
și așa vezi care este persoana dominantă.
La Tatiana Suarez, baza ei este lupta.
Luptători foarte buni au avut succese răsunătoare în MMA
și mult timp am crezut că luptele sunt cea mai bună bază,
cea mai bună fundație pentru un luptător MMA.
Imediat, ea s-a făcut remarcată în sală.
Majoritatea erau bărbați
și mulți au venit la mine ca să afle cine era.
A început să lucreze cu mine în 2012-2013. Apoi a concurat în mod activ în MMA.
În 2014 a avut prima ei luptă.
TATIANA SUAREZ CONTRA TYRA PARKER DEBUTUL PRO AL TATIANEI, 2014
Așa, Tatiana. Continuă să dai cu genunchii.
Tatiana Suarez.
De îndată ce s-a vindecat, a revenit la chemarea ei,
care era competiția.
Și am știut că dacă a început să lupte,
celelalte femei de acolo au nevoie de noroc,
pentru că vor avea de-a face cu ea.
Da!
Luptasem în cușcă numai șase luni.
Și am auzit de concursul Luptătorul suprem.
Am vrut să particip!
Sunt 32 de luptători cu un obiectiv comun.
Să supraviețuiască în cea mai intensă competiție din MMA.
Luptătorul suprem a adus 16 luptători să trăiască împreună într-o casă.
Trebuia să fie un turneu.
Am căutat și am găsit ce-i mai bun...
PREȘEDINTE UFC
...la fiecare categorie
și doi dintre cei mai buni luptători din lume ca antrenori.
Ca antrenor în Luptătorul suprem, a trebuit să formez echipa.
Am ales câțiva luptători pentru echipa mea.
ANTRENOR LS SEZONUL 23
Sunt combativă.
Câștigătorul urma să obțină un contract de șase cifre cu UFC.
Prinde-o. Du-te! Da!
Avusesem doar trei lupte,
așa că Luptătorul suprem mi-a dat ocazia
să obțin mai multe, să lupt mai mult în cușcă.
Eram sigură că am să reușesc.
Voiam să câștig.
La selecții, tot ce ai de făcut este să reziști cam două minute.
UFC 25 DE ANI
Apoi am dat câteva lovituri. Am distrus-o.
După câteva săptămâni m-au chemat.
Mi-au zis că am intrat în emisiune.
Munceam la Petco, pentru că îmi permitea
să lucrez part-time în timp ce mă antrenam în MMA.
Atunci, i-am spus șefei mele: "Da, plec."
Ea a zis: "Ce?, iar eu: "Am intrat în Luptătorul suprem."
Iar ea a răspuns: "În ordine, ne vedem peste câteva luni."
I-am zis că plec.
"Da, nu mă mai întorc." Și am plecat.
LUPTĂTORUL SUPREM "LS" SEZONUL 23
Când am văzut-o pe Tatiana,
mi-am zis: "Fata asta are ceva special."
Iar când am văzut-o luptând,
am zis: "La naiba. Fata nu glumește."
Alege primul luptător.
Tatiana.
Tatiana era foarte concentrată. Știa ce voia.
Și asta îmi plăcea la ea. Nu poți învăța asta,
iar Tatiana era exemplul perfect.
Trecuse prin multe necazuri în viață, care o aduseseră unde era atunci.
Nu era genul de persoană care intră
și face pe victima. Doar intră și-și face treaba.
Intră și câștigă.
Am ajuns în finală la Luptătorului suprem.
Finala la categoria ușoară: Tatiana împotriva Amandei.
Au publicitate pentru că e finala, iar eu sunt în spate
și aud fata vorbind despre mine și zicând:
"Da, nu este obișnuită să fie, știți,
cuiul, așa că eu o să fiu ciocanul și am s-o sparg." Eram așa de calmă.
Apoi, deodată, am auzit-o spunând asta
și am turbat.
SUAREZ CONTRA COOPER
Nimeni nu mă învinge.
Nici măcar nu eram stresată, simțeam o furie îngrozitoare:
cineva credea că mă poate bate.
Iat-o pe neînvinsa Tatiana Suarez.
E o luptătoare de-o viață, cu excelente tehnici de înlănțuire
și cu diversitate în doborâri,
dar și cu o diversitate de tehnici în forțarea abandonului.
Am pus-o jos, lovind-o cu bombe, fără să mă gândesc,
și m-am trezit într-o priză "armbar".
Încercare de armbar a lui Cooper.
Îmi zic: "Nu o să cedez. Va trebui să-mi rupă brațul."
"Tot o voi bate și cu un braț. Și voi fi Luptătoarea supremă..."
Nici nu-mi păsa atunci.
Bună mișcare în defensivă a lui Suarez.
Mi-am eliberat brațul.
Frumos pumn de ciocan al lui Suarez.
D'Arce face o încercare. Trecere rapidă în strangulare japoneză.
Dacă face cârlig cu piciorul drept...
Am prins-o pe D'Arce, o țineam atât de strâns încât a abandonat,
dar arbitrul nu a văzut.
Practic eu i-am spus că a abandonat.
Apoi, deodată, am văzut-o dând din picioare.
A crezut că o să leșine.
S-a panicat, iar el i-a făcut semn ușor să se oprească.
Tatiana Suarez este Luptătoarea supremă!
Tatiana Suarez încheie o cursă uimitoare la Luptătorul suprem.
A fost ca o validare.
În sfârșit, lumea a văzut ceea ce eu văzusem, ceea ce știam.
Câștigătoarea sezonului 23 al Luptătorului suprem la categoria ușoară,
Tatiana Suarez!
Victoria mea a dat tuturor multă speranță.
Mă văzuseră trecând prin atâtea până atunci.
Familia mea, Northview și toți ceilalți.
M-au văzut pierzând ceva, dar apoi
am reușit să obțin ceva și mai bun.
Am fost în iad și m-am întors. Am învins cancerul.
Vin dintr-un loc unde se zice: "Nu ne lăsăm distruși. Distrugem."
Și nu voi ceda niciodată. Am trecut prin multe
și n-am să mă opresc până nu ajung în vârf.
Când spunea: "Acolo de unde vin...
Acolo de unde vin noi nu ne lăsăm distruși."
E ca un cerc complet...
Antrenezi pe cineva, îl faci să creadă în el însuși,
iar el te face mândru de el.
Am văzut-o pe mama în culise.
Plângea și spunea: "Sunt foarte mândră de tine."
Mi-amintesc doar că am îmbrățișat-o și mi-am dat seama
că dacă n-ar fi sacrificat atâtea pentru mine, n-aș fi fost unde eram.
ARTE MARȚIALE MIXTE SCHIMBĂM LUMEA RÂND PE RÂND!
Salut!
Bună! Salut!
Maria, vrei să exersezi?
- Da. - Bine.
Cred că atunci când intri în cușcă, e un nivel
pe care trebuie să știi că-l poți îndura.
Așa că am făcut asta zilnic la antrenament
pentru a fi sigură de mine în cușcă.
Îmi place ce simt când mă forțez foarte tare.
Aproape că-mi place să înving pe cineva la antrenamente.
Modul de luptă și prizele nu sunt bune, sunt super.
Asta o deosebește de toți ceilalți...
LUPTĂTOR PRO MMA
Și loviturile ei sunt pe cinste.
Tatiana e o luptătoare rea. Pune presiune mare.
Mâinile și loviturile ei sunt bune.
LUPTĂTOR MMA
Am 7 kg mai mult decât ea
și am luptat toată viața, și tot trebuie să mă forțez cât pot
ca s-o țin departe de picioarele mele ca să nu mă doboare sau să mă stranguleze.
Dă-i, dă-i! Rezistă puțin, acum.
Luptă.
Numai 50 procente. Luptă.
Sunt încântată să lupt din nou cu cineva în cușcă.
Îmi place că e întrecere, dar e și multă violență în spatele ei.
E o artă violentă.
Pot s-o fac lângă peretele cuștii.
LUPTĂTOARE PRO MMA
Da, dar la mijloc?
În mijloc, se reduce distanța
și apoi ești în siguranță când apuci. Înțelegi ce zic?
Și doar apuci.
- Apuci și apoi vezi ce se întâmplă. - Da.
Oare vom avea runde de trânte, după?
Fac trânte toate rundele mele, deci nici nu știu.
Încercam să-ți apuc piciorul în cârlig sau să stau cu un singur picior.
Da.
Îmi ziceam că dacă rezist în fața Tatianei, rezist în fața acestei fete.
E foarte important pentru mine să ajut alte femei
să simtă că pot face un sport dominat de bărbați.
E parte din moștenirea pe care o las.
Cred că una dintre provocările ce apar când faci lupte
e că nu te mai simți ca o fată.
Îmi ziceam: "Mă bat cu toți băieții."
Eram pusă la îndoială fiindcă eram fată și-mi ziceam:
"Cred că sunt una dintre puținele care vor s-o facă."
Dar mă făcea să mă simt deosebită.
Cei mai mulți sunt speriați când află:
"E o luptătoare. Nu te pune cu ea."
Părem mult mai rele decât oricine altcineva,
și cred că asta e ce ne deosebește.
N-am vrut să mă remarc
și simt că luptele m-au scos din cochilie.
Simt că pot să mă exprim, mă machiez, mă coafez,
fac tot ce pot ca să arăt foarte bine, deoarece mă simt încrezătoare în mine.
Nu asociez luptele cu masculinitatea.
Îmi place să fiu o femeie puternică.
Cred că a fi puternic e o chestie feminină.
Simt că reprezint femeile.
Îmi reprezint comunitatea. Îi reprezint pe latino-americani.
De aceea, nu încerc să fiu numai o bună luptătoare
ci și o persoană bună.
Pentru mine, călătoria te face o persoană mai bună
dacă folosești obstacolele pentru a deveni mai bun.
11 NOIEMBRIE 2017
După ce am câștigat Luptătorul suprem, am înfruntat-o pe Viviane Pereira
și am învins-o printr-o decizie unanimă.
Apoi am avut o luptă cu Alexa Grasso câștigată prin încleștare gât.
19 MAI 2018
O prestație impresionantă a Tatianei Suarez.
După asta, am luptat...
8 SEPTEMBRIE 2018
...cu Carla Esparza, și am câștigat prin TKO în runda a treia.
- Tatiana Suarez! - Năucitor!
După ce am bătut-o pe Carla, multă lume îmi spunea deja "campioana",
așa că în mintea mea eram deja pe drumul spre titlu.
Apoi mi s-a cerut să lupt cu Nina Ansaroff
pentru titlul la lupte.
8 IUNIE 2019
Aveți aici femeia cea mai feroce în acest moment.
Din poziția a doua la categoria ușoară, neînvinsa Tatiana Suarez.
Cu câteva săptămâni înainte, mă accidentasem la gât, la antrenament.
Nu știam cât de rău, așa că am luptat așa.
Suarez e în albastru, Nina Ansaroff este în gri.
La primele lovituri
am simțit că îmi cade brațul.
- Și a doborât-o. - Sunt niveluri la acest joc.
Cred că nivelul mental este unul dintre cele mai importante
pe care a trebuit să le depășesc în luptă, doar pentru că frica te paralizează.
Mintea nu trebuie să fie paralizată când ești într-o cușcă de luptă.
Câștigătoare prin decizie unanimă,
Tatiana Suarez.
Mi-amintesc că după lupta ei din 2019, am crezut cu toții
că "în 2020 e campioană". Era ca și făcut.
Aștept de multă vreme
și vreau să văd centura asta pe mine.
După luptă, m-am simțit clar mult mai rău, dar am înțeles
că am nevoie de o pauză serioasă.
Am făcut echipă cu Andy Galpin și am făcut un plan
de recuperare după accidentul de la gât, căci știam că nu puteam...
să fac totul singură.
Ne-am gândit că e nevoie de șase, șapte luni,
dar a durat patru ani.
Leziunea de la gât a fost serioasă și încă e o provocare,
pentru că a afectat totul.
Nu cred că mulți sportivi ar fi acceptat să facă ce i-am cerut Tatianei.
Imaginați-vă că petreceți trei ore și jumătate
întinzând gâtul, șapte zile din șapte, de mai multe ori pe zi.
Uneori mă gândeam:
"Ce va fi dacă nu se ameliorează?" Trăiam fiecare zi pe rând.
Nu vrei să-ți petreci viața întrebându-te: "Dar dacă?"
Vreau să spun: "Aleg asta."
Pot să eșuez sau să nu ajung prea departe, dar am ales.
A durat un an și jumătate, doi ani, dar într-un final am reușit.
Am trecut printr-o tabără de testare și lucrurile au fost perfecte.
Îmi ziceam: "Doamne, ai reușit în tabăra de antrenament. Hai să luptăm."
Aveam prevăzută o luptă.
Tabăra mersese bine.
Voiam să lupt, așa că am ajuns să lupt cu tipul ăsta.
Și l-am pus jos.
Și știu că a fost supărat că l-am pus jos.
M-a lovit și m-a împins în perete.
Când ești în cușcă, ai mai mult spațiu să lucrezi
pentru că pereții sunt mobili, dar când pui un perete care nu se mișcă,
e o altă poveste.
Mi-a prins picioarele
și a încercat practic să mă tragă în jos,
apoi am auzit cea mai tare pocnitură imaginabilă.
A sunat ca o bâtă de baseball care lovește ceva.
Genunchiul meu... Era complet în direcția greșită,
așa că încheietura mea s-a dislocat.
Au încercat să mă calmeze, dar am țipat,
iar genunchiul erau în partea opusă. Mi-am flexat cvadricepsul,
genunchiul a revenit la loc.
Zăceam acolo și mi-era foarte greu,
pentru că mă întorceam din ceva cu-adevărat dur,
mental, fizic. Muncisem mult să ajung în acel punct.
Așa că a fost greu, chiar a fost greu.
Nu cred că m-am gândit vreodată să renunț,
dar atunci era cât pe ce.
După accidentare,
am făcut un RMN și apoi m-au chemat și mi-au zis:
"Genunchiul tău arată foarte rău. Rareori am văzut așa ceva."
"Parcă ai fi avut un accident de motocicletă."
Nu și-a rănit genunchiul. Și-a distrus piciorul.
Era foarte supărată dacă avea genunchiul sucit
și trebuia să stea pe tușă încă patru luni.
Dar era mult mai rău.
Atunci am simțit că eram la pământ.
Fiecare zi era o bătălie, atât de mari dureri aveam.
Dar durerea era mai mult emoțională și mentală.
Am zăcut în pat cam o săptămână și am plâns.
Dar apoi, mi-am zis: "Bine, hai să ne ridicăm."
INSTITUTUL UFC
E foarte norocoasă pentru că e în UFC.
Are acces la Institutul de performanță al UFC
și asta a fost foarte util, mai ales pentru leziunea de la genunchi.
Imediat a putut vorbi la telefon
cu cei mai buni fizioterapeuți din lume.
I-am făcut legătura telefonic cu chirurgi din toată țară.
Chirurgi la care nu poți ajunge, atât sunt de ocupați.
Aici sus...
Când un sportiv suferă o traumă așa de mare la o articulație,
știm că o să ajungă la operație.
Și că recuperarea va dura.
Frumos.
Am întâlnit-o pe Tatiana când lucram pentru echipa olimpică a SUA.
Am lucrat cu ea începând din 2011.
Am văzut-o și la bine, și la rău...
DIRECTOR FIZIOTERAPIE UFC
...îi cunoșteam accidentările. Am învățat cum să le vindec.
Cunoscând-o pe Tatiana, știind determinarea, voința ei,
știu că nu poate s-o doboare nicio accidentare.
Are obiective mai mari, visuri mai mari,
vrea să ajungă în vârf.
Sună bine.
M-am operat aici, în Las Vegas.
Apoi, cam două zile mai târziu, am început fizioterapia.
Refacerea nu începe după însănătoșire.
Începe când ești încă accidentat și trebuie să te operezi
și înainte de operație. Așa am văzut-o eu.
Revenirea mea a început în minutul în care am hotărât că voi lupta din nou.
E una dintre cele mai puternice persoane pe care le-am cunoscut.
Și eu am avut o accidentare la picior,
și dacă ea a trecut peste asta, sigur pot și eu.
Și e un exemplu foarte bun.
Văzând-o perseverând în situații asemănătoare cu cele prin care am trecut
m-a ajutat mult.
Am simțit că este un model
în felul în care trece prin încercările cu care s-a confruntat.
De câte ori lupt, încerc să fiu ca ea.
Încerc cu-adevărat să-mi amintesc
că are o mentalitate de învingătoare.
Când am avut probleme psihologice,
m-am antrenat mult cu Tatiana.
Ea a creat un exemplu. "Ea poate să o facă. Pot și eu."
Pur și simplu m-a motivat.
Nu știu dacă îi calc pe urme, sau dacă sunt urmașa ei.
E un lucru foarte greu de făcut.
Dar cred că e un sentiment pe care noi toate din sală ni-l dorim.
Dacă te uiți la sport și la acești sportivi,
cu toții sunt oameni cu care ceilalți vor să semene.
Aceste femei arată fetelor ce este posibil.
Când mă gândesc la ce se va întâmpla în următorii 15-20 de ani
cu tinerele care le privesc pe aceste femei,
știu că vom avea o cu totul altă generație de femei.
E o poveste despre fetițele care văd ce este posibil.
Nu am mai văzut-o din iunie 2019.
E o adevărată ironie, să fii la apogeu și să nu lupți mai mult de trei ani
și să fii așa de bun cum e ea, să poți fi campion chiar acum.
Și cine știe ce-ar fi putut face pentru viața și pentru familia ei,
pentru contul ei din bancă. E o pilulă greu de înghițit.
Când ești pe bară trei ani, și te întorci într-un sport de contact...
Este greu. Este foarte greu.
Iar acum trebuie să-și intre în mână, după trei ani de pauză.
Ți-ai fracturat gâtul, ai avut cancer de tiroidă,
apoi ți-ai dislocat complet genunchiul.
În ce moment spui: "Știi ceva?
Poate nu e de mine și mai bine schimb direcția."
Dar a muncit întreaga viață ca să ajungă aici.
Viața a pus-o la multe încercări
și ea a trecut peste toate.
- Aproape că l-ai învățat. - Da.
LUPTĂTOR MMA
- N-a vrut să cedeze. - Nu.
Se uita aici când îl încleștai. Cred că e puțin jenat.
APARTAMENTUL TATIANEI LAS VEGAS, NEVADA
Astăzi îi trimit un mesaj lui Mick Maynard, agentul UFC,
să-i cer o luptă.
Acum mă simt pregătită mental pentru asta.
Mă antrenez de ceva vreme.
Mă simt puternică. Așa că trebuie doar să obțin un adversar
și o dată.
SALUT, MICK, SUNT GATA DE LUPTĂ.
În acest moment, vreau să lupt cu oricine.
Nu-mi pasă cu cine. Mi-a răspuns la mesaj, băieți.
A zis: S-a făcut! Vești bune." Apoi spune: "52, semnul întrebării."
Nu vom face la 52 această luptă băieți. O facem la 57.
Fata ta pune ceva mușchi.
MĂ GÂNDEAM LA 57.
Adică, oricum mă antrenez, dar sunt încântată
că lucrează pentru mine, ca să pot fi acolo,
să lupt și să concurez, căci îmi place competiția.
S-A FĂCUT
A trecut multă vreme de la ultima luptă...
URA! ABIA AȘTEPT.
...și sunt încântată să arăt ce pot.
Din fericire, este începutul. Sunt încântată de asta.
Ce faceți? Sunt James Lynch, cu o scurtă filmare despre știrea
că Tatiana Suarez concurează în sfârșit după o lungă pauză.
Se va lupta cu Montana De La Rosa.
Montana e dură. Vine în față, lovește tare, lovituri grele.
Are ceva trecut în lupte, așa că sigur lucrează
la doborâri în apărare și altele.
- Stop! - ...sub obraz. Aici e bătaia!
E o luptătoare de top.
Avantajul pe care îl are față de Tatiana
e că noi luptăm la categorie superioară.
E minunat să o revedem pe Tatiana Suarez. A trecut ceva vreme.
Dacă e sănătoasă, va face vâlvă în această divizie, în 2023. Abia aștept.
Vreau să știu ce credeți...
Da, sunt puțin stresată, de fapt. Trebuie doar să primesc permisiunea
ca să pot lupta.
SALĂ PENTRU RADIOGRAFII
- Fac radiografie? - Da.
Acum, am să merg aici, așa că...
Poți să-ți strângi părul într-un coc?
- În ce dată ai programată lupta? - Pe 25.
- Ești în cantonament șase săptămâni? - Da.
Bine. Acum că se apropie competiția...
- Te doare gâtul? - Nu.
N-ai niciun simptom care se extinde la brațe sau la mâini?
Te-ai bătut? Ai boxat?
- Bine. - Te lupți?
- Da. - Bine.
- Și totul a fost bine până acum? - Da.
Am să mă uit la... Să-ți faci o idee.
Uită-te la gâtul tău, simte-l, când îți rotești capul.
- Îți verific reflexele, sensibilitatea. - Bine.
Dacă îți ating mijlocul gâtului, aici...
Fără să întorci corpul, doar obrazul spre dreapta.
- Ceva? - Nu.
Spre stânga.
Acum vreau să-l înclini. E vreo problemă?
Înclinare. Vreo problemă?
- Niciuna. - Bine.
Când am făcut radiografia și ai flexat gâtul, l-ai aplecat înainte,
coloana era stabilă.
Da.
Oasele rămân aliniate. Se mișcă împreună.
- Da. - Ce se întâmplă e că ai ciocuri pe oase.
Ce înseamnă asta?
- Înseamnă că ai o uzură mare la gât. - Da.
Și l-ai tensionat în ultimele săptămâni cu antrenamente,
dar nu ai simptome.
SPECIALIST OASE ȘI ARTICULAȚII
Analizând trecutul tău medical
și după ce te-am examinat îți spun că vei putea fi aptă să concurezi.
- Bine. - Asta e concluzia din acest moment.
O să am un interviu pe Skype la ora 2:00.
Și o să-mi încerc kitul de luptă.
Îmi place săptămâna luptei.
Sunt încântată să semnez postere.
- Pot semna oriunde? - Nu pe față.
Bine. Perfect.
Mă ajuți să ajung peste tot.
- Da, să trăiți. - Am întâlnirea chiar acum.
Suntem bucuroși că te-ai întors aici.
Abia așteptam să mă întorc. Îmi place să concurez.
SALA ECHIPAMENT UFC
Frate, am o mână mare.
Îmi place să știu că o să intru în cușcă cu un adversar.
Diferite combinații. E perfect ce faci.
Bine.
INTERVIUL
- Sunt aici. - Minunat. Bine ai revenit!
Știu că sunt cea mai bună din lume. Vreau s-o dovedesc.
N-am putut până acum.
FOTOGRAFI, PARTENERI
- Și acum? - Ca de obicei.
- Mulțumesc. - Un mic kit de luptă.
- Iar acum? - Vom sări pe scena cea mare.
Sunt pregătită pentru orice. Lupta m-a învățat asta.
Lupt de când aveam trei ani.
MEDICINĂ SPORTIVĂ UFC
Putem merge în cealaltă sală, ca să pot face și interviul?
Sunt în direct cu Tatiana Suarez.
În timp, ai avut multe accidentări.
La ce te gândești când ți se întâmplă iar?
E greu, dar îmi zic: "Nu mă va descuraja să fac ce-mi place."
Mulțumesc mult, Tatiana. Te admir.
Mulțumesc că m-ați invitat.
Scuze de întârziere.
E plăcut. Sunt încântată.
Mental mă simt bine. Și cred că ăsta e cel mai mare obstacol uneori,
să fii pregătit mental când lupți într-o cușcă de oțel. Așa că...
Sar pentru ghilotine, așa că...
După ce încep să fac asta, nu știu.
Sunt în mod clar pregătită când încep să fac așa ceva.
Te oprești puțin?
Sunt două lupte în Săptămâna Luptelor.
Slăbitul și apoi ai lupta efectivă.
Iar pentru unii sportivi, reglarea greutății e mai stresantă
decât lupta în sine.
O să ajung la 58 kg.
Asta e partea neplăcută la lupte.
Nimeni nu se bucură să transpire,
să poarte plastic. Să-și fiarbă corpul
și să se deshidrateze așa.
Te scurgi.
- Știu. - Trebuie să continuăm.
Orice faci, continuă. Dar nu munci din greu.
Boxează 30 de secunde și plimbă-te prin sală.
Fără nebunii.
Doar mergi.
Te lăsăm, să zicem, 10 minute, apoi verificăm greutatea.
- Fără rostogoliri? - Vrei rostogoliri?
Da, vă rog.
Da, vreau să verific. Pot face rostogoliri aici?
Putem să te ajutăm?
- Patruzeci și cinci de minute? - Aproape 45 de minute. 43-44 de minute.
Bine.
Patruzeci și patru de minute. Mai putem scoate niște straturi.
Sunt bine.
Frumos.
Uitasem cât este de îngrozitor.
Următoarea la cântar, Tatiana Suarez.
Cincizeci și șapte.
Oficial, 57 kilograme pentru Tatiana Suarez.
Mulți oameni, după ce au greutatea,
au tendința să mănânce mult. Eu, nu.
Vreau întotdeauna să rămân flămândă.
Asta mă face să mă simt mai primitivă când lupt.
Urmează categoria muscă femei,
Montana De La Rosa contra Tatiana Suarez.
Tatiana, e o onoare să-ți spun bine ai revenit.
Cum ai rămas dedicată și motivată
și nu te-ai prăbușit sub greutatea de pe umerii tăi?
Mama m-a crescut ca să fiu cu adevărat puternică
și când lucrurile nu merg cum vrei tu,
trebuie să tragi de tine și să le rezolvi.
- Clar. - Doamne! Îmbrățișează-mă.
Ne-ai lipsit!
Ești o dură.
- Pe mai târziu. - Pa!
- Bună! - Bună, mami!
Bună, draga mea!
Cum ai călătorit?
A plouat și a nins puțin.
Trecerea aia, 15, uneori e multă ceață acolo.
E înfricoșător. Conduceam odată și nu vedeam nimic în față.
A fost ușor să slăbești? Arăți bine.
Nu arătam epuizată la cântărire, nu-i așa?
- M-ai văzut? - Nu.
Cincizeci și șapte.
- Da! - Oficial, 57 de kilograme.
Acum relația cu mama este bună.
Înțeleg mai ușor unele lucruri
și motivele pentru care le-a făcut.
Când ești copil, nu știi că viața e dură.
O iubesc pentru că știu că vrea ce e mai bun pentru mine.
A sacrificat multe și a suferit mult făcând asta.
Și probabil s-a simțit singură.
Așa că îi sunt recunoscătoare.
Cum am avut copiii foarte tânără, am vrut să reușească,
am vrut să dovedesc că și copiii mei pot reuși.
Dar nu am avut calitățile necesare unui părinte.
Când ești tânăr urmezi indicațiile celor pe care îi cunoști.
Cred că a încercat să mă forțeze
să nu fac aceleași greșeli ca ea
și să am o viață mai bună decât cea pe care a avut-o ea.
Mi-amintesc că mi-a spus o dată că scotocea în mașină
să găsească ceva mărunțiș ca să pună benzină
să mă ducă la sală.
Atât de mult își dorea să-mi ofere o viață mai bună.
Eram mereu tensionată când urma să lupte.
Eram mereu tensionată.
Nu că simțeam că n-o să câștige...
Așa sunt mamele, cred. Chiar pentru răni mici, ca...
atunci când s-a tăiat la ochi sau... Chiar și lucrurile mici mă supără.
E fata mea, sunt tensionată când nu pot s-o protejez.
Mereu m-am apărat singură.
Nu-i așa?
Copiii mei se pricep la asta.
Da.
Am iertat-o pe mama pentru tot. Pentru că...
Știu cât de mult mă iubește mama. O văd. O simt.
Și știu că ar dori să refacă totul, dar...
A făcut o treabă foarte bună...
cu ce a avut.
Intrarea în arenă cu un alt sportiv care s-a antrenat câteva săptămâni,
studiind cum să te bată...
Probabil e cel mai intens sport în care poți concura, nu?
E diferit de altele.
Toți te privesc. Nu-i un sport de echipă.
Poți fi făcut knockout.
Îți trec multe chestii prin cap.
- Vrei să te rogi cu noi? - Da. Sunt aici.
Bine. Tatăl nostru, vreau...
doar să-ți mulțumesc pentru viețile noastre.
Pentru că ești alături de Tatiana astăzi.
Ajut-o să-și folosească talentul
și să-și amintească de unde vine, Doamne, și cât de departe a ajuns.
Dă-i putere în luptă, în minte și în inimă, Doamne.
Te iubim și mă rog în numele fiului Tău. Amin.
- Amin. - Amin.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Vine cu multe emoții în plus, multă vulnerabilitate,
multă nesiguranță. Și pentru a controla asta,
Tatiana are cea mai bună minte din MMA,
având în vedere accidentările
pe care a reușit să le depășească și să fie în continuare puternică.
Chiar dacă e atât de puternică,
poate ceda în fața sentimentelor.
De-asta e importantă o stare de spirit puternică și ea o are.
Știu că în câteva ore o să facă o treabă extraordinar de bună.
Lucrurile pe care le facem necesită disciplină.
Trebuie să-ți spui în mod constant asta.
Ca de exemplu: "Cât de mult îmi doresc? Cât de greu trebuie să muncesc?"
Am avut un vis recurent în care mă vedeam
pe prima treaptă a podiumului.
Chiar vreau ca acest moment să vină.
Așa că fac tot ce îmi stă în putință ca să reușesc.
Mai bine pierd asumându-mi riscuri zilnic,
decât să câștig când nu-mi asum riscuri.
Simt că e încă un pas spre locul unde vreau să fiu.
Am regăsit o parte din mine înainte să pășesc pe saltea.
Mă simt indestructibilă.
Să fac adversarul să renunțe e principalul obiectiv.
INDESTRUCTIBILĂ
Bum. Ăsta este knockoutul tău.
O mai facem o dată? Mișcarea de ghilotină?
Da.
Mi-ai pocnit gâtul. Ai simțit?
Haide, fetițo.
Îți țin spatele. Ai o armată.
După aproape patru ani pe tușă,
Tatiana Suarez revine astă-seară.
Fanii de lupte de pretutindeni vor să vadă de ce e în stare în Octagon.
Sigur că sunt tensionată. Mereu sunt tensionată.
Dar am multă încredere în ea.
Și sunt sigură că o s-o pună jos. Dar sunt îngrijorată, desigur.
Tatiana Suarez!
Prima luptă din iunie 2019 încoace. Revenirea este acum.
Să amintim că Suarez e o luptătoare cu vechime.
Patru ani pe tușă reprezintă doar un strop...
Și e un monstru.
La lupte, nimeni nu rămâne în picioare în fața ei.
COVINA, CALIFORNIA
De La Rosa face o treabă bună, atacând cu mici upercuturi.
Și, până acum, este testul cel mai dur pentru Suarez, să doboare pe cineva.
Asta arată forța lui De La Rosa și clasa acestei categorii,
asta face diferența.
De La Rosa o pune să muncească.
Bine. Șoldurile în sus. Eliberează-ți capul.
Suarez își ridică capul, încearcă full guard.
Așa e Tatiana Suarez. Așa își câștigă luptele.
Dar să vedem ce... Montana își ridică spatele.
Montana se descurcă bine. Din nou în picioare.
Un genunchi, acolo.
Stai în spatele ei.
Minunat.
Primele cinci minute pentru Tatiana Suarez în trei ani și jumătate.
Urmează runda a doua.
Scoate proteza, Tati.
- Da. - Lovește-o mai mult.
Sari în jurul ei, fii mai destinsă.
Fentează, mișcă-ți capul. Bine?
Dominic, când revii după o lungă pauză dată de accidentări,
cum se simte Tatiana acum, după cinci minute?
Nu știu cum se simte.
Știu că e pregătită pentru lupta asta. Se poate vedea.
Vom vedea după runda asta. Vom ști.
Înghesuie-o, Tatiana. Cu cotul.
Tai-o! Haide! Pune-o jos!
Suarez e atât de puternică.
A făcut treabă bună până acum.
Dar e rostogolită.
Ai reușit, Tatiana. Ține-o jos!
Clasica aruncare cu capul și brațele.
- Presiune! - De La Rosa poate exploda.
Nu, e târâtă.
Bună blocare.
Clar, Dom.
Încearcă ghilotina. Se așează și...
- Reușește! - E blocată.
- Pare tare. - Se prăbușește...
Menține strângerea, Tatiana.
E o mică grimasă.
Suarez trebuie să fie totuși mai mult pe o parte.
De La Rosa îi cedează partea.
Ar putea ieși, totuși. Face ceea ce trebuie.
Va abandona!
- Asta e. - Așa se face!
Tatiana Suarez. A revenit în forță.
Renunțare în runda a doua.
- Cu o ghilotină! - Încă neînfrântă...
Haide, fetițo!
Haide!
Mama mă-sii m-am întors! M-am întors!
A jucat la noroc, a riscat la ghilotina aia.
Renunțând la poziția de sus.
Lupta pentru începători, prindere, blocarea capului.
Și aici a fost jiu-jitsu. Aruncarea full guard.
Când îl apuci sub bărbie, te angajezi.
Câștigătoarea, prin abandon, strangulare cu o ghilotină,
Tatiana Suarez!
Tatiana, spune-mi cât de bine te simți? Patru ani departe de Octagon.
Doamne... Sunt fericită.
Am visat la asta mult timp,
când nu puteam lupta.
E greu să nu poți să faci ce-ți place foarte mult
și știu cum e să-ți pierzi un vis.
Și nu am vrut să mai pierd unul, așa că am simțit că...
Sunt fericită că pot arăta tuturor
că dacă țin capul sus
în perioadele grele, vor reuși.
Iar optimismul din inima mea îl datorez mamei.
Pentru că ea știa că o să am o viață grea.
- Da, mamă. - Am crescut cu un singur părinte.
Luptele sunt pentru bărbați
și mi s-a spus că n-am ce căuta acolo.
Și uite că sunt aici. Și aparțin acestui loc.
Felicitări pentru minunata revenire. Doamnelor și domnilor, Tatiana Suarez.
Multă încredere că va fi campioană UFC în viitor.
Asta e greu de contrazis.
Nu mulți sportivi s-au întors
de unde s-a întors Tatiana Suarez.
Iar când reușești să revii după o pauză, când toți spun că nu poți s-o faci,
că nu ești la fel de bună ca alții,
și totuși o faci, apoi e greu să te mai oprești.
Când ai reușit, am zis: "N-o lăsa să scape."
- Am știut. - Da.
Pentru că tocmai o exersaseși înainte.
Ai zis: "Să mai fac o ghilotină."
- Ai sărit și ai făcut-o. - E fratele meu la telefon. Ce faci?
Cum te simți?
E tare bine. Sunt încântată. Aș fi vrut să fii aici.
Felicitări!
Mă duc să anunț 50.000 chiar acum!
Mulțumesc, frate.
Am 50.000 de dolari în plus.
Da. Au zis că ai primit un bonus.
- Nu știam. - Măiculiță!
Îți dau un bonus de performanță dacă te-ai descurcat bine.
Pentru un abandon, ai un bonus.
- Și pentru knockout. - Da.
Da, sau pentru lupta serii,
când e pe viață și pe moarte.
Haideți!
- Ești a naibii de dură. - Mulțumesc.
Aveam nevoie de asta pentru mine, pentru familia mea,
pentru toți cei ce cred în mine și nu m-au lăsat baltă.
M-am întors. Sunt atât de fericită.
Când mă uit la ea, încă o văd cum era la naștere.
M-am uitat în ochii ei
și am văzut ceva special.
Am visat la toate astea pentru ea.
Nu m-am gândit că ar fi lupte sau bătăi.
Dar că va avea o viață minunată.
Că orice își va dori în viață i se va întâmpla.
A înfruntat atâtea greutăți.
Și nu a renunțat.
E doar începutul.
Și nu va fi distrusă.
Cred că încercările pe cale le înfrunți
te fac mai bun.
Sunt recunoscătoare pentru tot ce a fost greu.
Așa am devenit o persoană și o sportivă mai bună.
E parte a moștenirii pe care o las.
Pentru mine, nu e vorba de victorii.
Vreau să fiu un exemplu, ca oamenii să-și urmeze pasiunile.
Și nu numai asta, dar să și persevereze, când vremurile sunt dure.
Subtitrarea: Anca Benea