Downloaded from YTS.MX
(kuslig musik) (datorpipande ljud)
Official YIFY movies site: YTS.MX
(kuslig musik fortsätter) (klockan piper)
(kuslig musik fortsätter)
(sirener som skräller) (radiopratande)
(dramatisk musik)
(dramatisk musik fortsätter)
(dramatisk musik fortsätter) (datorpipar)
(fläkten brummar)
(lättare klick) (vätska som sipprar)
- Tja, jag tror att det här faktiskt är det, den stora, gott folk,
den vi visste skulle komma och aldrig ville se.
Det är bara jag, farbror Joe, som släpper sanningsbomber som vanligt.
Inte betald av media, regeringen eller storföretag,
bara en tjänare till er, min lojala stam.
Jag är ihålig här med Jack,
redo att åka ut till Armageddon,
och som alltid, fortsätta filtrera den verkliga sanningen till dig.
(raketer sprängs)
Jag såg Ukraina komma ett år ut,
och etablissemanget skrattade åt mig,
Farbror Joe, den galna konspirationsteoretikern.
(gruppen ropar) Tja, knulla dem.
För jag pratade om en Kaliningrad-kris ett tag också.
Kaliningrad är där Ryssland har gömt sig,
under våra näsor i hjärtat av Europa.
Och hittills har ingen gett två apor skit för det.
Den ryska Östersjöflottan är där,
och under de senaste månaderna,
de röda har översvämmat området
med trupper och rustningar, (stövlar marscherar)
som en cancer som sprider sig genom en Nato-region.
Putin säger till oss att det är en militärövning.
(skratt) Nåväl, fan, Vlad. Det har vi hört förut.
Det var inte då, och det är det inte nu.
Och inget som Nato gillar minst
än en jävla stor grupp Russkis
lutade sig över sitt staket.
Men Litauen är en bona fide-medlem i Nato,
och det, mina vänner, är ett helt annat bollspel.
Så för bara timmar sedan gick den cancern till etapp fyra.
(flygplan surrande) Litauen blev inblandad.
Den ryska utrikesministern Mikhail Petrovs bil
hittades nära den litauiska gränsen, tom,
med tillräckligt med blod och kulor i sig
för att göra familjen Corleone stolt.
Det är Skydas verk.
De satte en video
på WWW säger att Petrov kommer att avrättas
på 90 minuter, leva så att världen kan se.
Vilka är Skydas? Jo, litauiska terrorister.
Tuffa jävlar och så högerorienterade som de kommer.
Verktyg upp till niorna, och de jävlas inte.
Så det var allt för nu.
Farbror Joe här, ska se nästa 90 spela ut.
(Helikopter surrande) Linjer öppna.
Slå mig och få det att räknas.
Kan vara din sista chans. (flygplan surrar)
(helikopter brummande) - Två tre noll.
En noll sju, din luftrulle är (otydlig).
(spänd musik)
(spänd musik fortsätter)
(dator piper)
(spänd musik fortsätter)
(spänd musik fortsätter) (radiopratande)
(kamera surrande) (spänd musik fortsätter)
(spänd musik fortsätter)
(dator piper)
(Jay suckar) (spänd musik fortsätter)
(spänd musik fortsätter) (helikopter surrande)
(datorn piper) (kameran surrar)
(spänd musik fortsätter) (radiopratande)
(klickar på kameran)
(spänd musik fortsätter) (radiopratande)
(grusknasande)
- Har du gjort det här förut?
- Officiellt, nej.
Inofficiellt, ja.
- Och det fungerade?
– Vi fick det vi behövde.
- Hur är det med den fånge?
- Officiellt eller inofficiellt?
- Åh.
Och krafterna som finns över oss,
de är okej med att vi gör det här, eller hur?
- Så vitt vi behöver veta, ja.
Men lyssna, inget illa,
men du var inte direkt förstahandsvalet, okej?
(grusknasande)
- Ja, jag är väl medveten om det. (skratt)
Du?
(fåglarna kvittrar)
– Tja, låt oss bara säga att jag har fått ett rykte
för sånt här, okej?
- Sånt här?
– Att vara kreativ med konventionen
på något sätt nödvändigt slags sak.
– Nja, det gör vi inte på vår sida.
- Som fan gör du inte det.
Lyssna, Max.
Det är Max, eller hur, Maxine?
- Max.
- Ja.
Mitt pass och lönebesked kanske säger USA,
men lyssna på min accent.
Jag har inte ens varit borta så länge.
(spänd musik)
Jag brukade vara precis som du.
- Vadå, en kvinna?
(Jay skrattar)
– Ärligt talat, den här sidan av dammen betalar bättre.
- Ja, och håller dig mer sysselsatt, föreställer jag mig.
- [Jay] Ja.
- Någon del av världen, har Yanks inte tassarna på?
(fåglarna kvittrar) (spänd musik fortsätter)
- Lyssna, Max, vår man där borta var en livvakt
för den ryske utrikesministern.
- Ja, ja. - Okej?
I bästa fall är han en legosoldat. I värsta fall är han en förrädare.
- Och hur definierar du legosoldat här?
Någon som byter lojalitet mot pengar?
(telefonen ringer) (spänd musik fortsätter)
- Ja, Ed?
- [Ed] Vad händer, kompis? Är hon där?
- [Jay] Ja, hon är här.
- [Ed] Sätt på henne.
- Okej, håll ut.
- [Ed] Är ni båda där?
- Ja.
- [Ed] Titta, jag tänker inte gå runt här.
Saker och ting har blivit mycket mer brådskande.
Jag ska skicka dig ett nyhetsklipp, och ta ihop skiten.
Vi har inte mycket tid.
Vår information säger att ryssarna kommer att använda detta
som en ursäkt för att inleda en attack mot Klaipeda,
om utrikesministern inte återlämnas.
Fortsätt med eskalering som diskuterats.
- Förstått.
- Okej.
- Har du det?
- Ja.
Ja, rätt. Ge mig bara en sekund, okej?
(spänd musik)
(helikopter surrande)
(radiopratande)
(spänd musik fortsätter) (Max andning)
(dörren skramlar)
(telefonen ringer)
- Kom igen, kom igen, lyft telefonen.
Lyft upp telefonen.
(suckar) Åh, herregud. (telefonen ringer)
- [Mamma] Hej?
- Åh Jesus.
Mamma, det finns en anledning till att de kallas mobiltelefoner.
Du har dem någonstans på dig.
- [Mamma] Förlåt, jag hör inte telefonen i väskan.
- Ja, vad, - Vad säger du?
- Ingenting. (suckar) Var är du?
- [Mamma] Vi är på stranden,
ha härlig tid. - Okej, nej, lyssna.
Lyssna. - Jag går på glass,
en minut. - Nej, jag behöver dig
att lyssna på mig. - Sparka inte sand
i din systers ansikte, Louie!
Louie, kom hit en minut. - Mamma!
Mamma, ska du bara sluta med det du gör
och lyssna? – Jag tar hand om barn!
- Jag behöver att du går från stranden
och lämna Klaipeda. - Men vi kom precis hit
och har trevligt. - Mamma, snälla.
Skulle du bara... - Vi går på glass.
En minut. - Gör som jag ber.
- [Mamma] Louie, sparka inte sand i ansiktet på din syster.
Mamma? – Jag kan inte, (suckar) Jag ringer tillbaka till dig.
Mamma!
(telefonen piper)
Gud. (suckar)
(Maxine andas tungt)
Knulla.
(dämpad musik)
(dörren gnisslar och klirrar)
(helikoptrar snurrar) (fåglarna kvittrar)
(kuslig musik)
– Jaha, för helt plötsligt är det okej
att göra det på mitt sätt, eller hur?
- [Ed] Jag har inga kommentarer om hur du är.
- Det är roligt, innit, va?
För att du använder mig för att göra saker som du inte kan göra.
Jag förstår bara inte varför du har kopplat ihop mig
med den här jävla läkaren som är tänkt att vara på semester
med sin familj, för fan.
- [Ed] Vi behövde London för att vara med på det här,
och hon var det närmaste alternativet.
Du vet att vi skulle göra det här annorlunda om det bara var vi.
- Låt mig berätta en sak, Ed,
och låt mig vara jävla tydlig.
Jag gör något för dig, okej?
Något som ingen annan kan göra,
och jag hoppas bara att du kan ta det
med tanke på när det är dags, har du det?
- [Ed] Jag ska se vad jag kan göra.
- Bra.
Vad är det, Ed, va? Du verkar spänd.
- [Ed] Ah, regissören
och utrikesministern vadar båda in
på vår lilla situation hemma, kompis.
Behöver jag stava det?
(spänd musik)
(dator piper)
(spänd musik fortsätter)
- [Max] Okej, redo när du är det.
- [Jay] Om jävla tid och allt.
- [Max] Vi behöver inte ha fel.
Alla tittar.
- [Jay] Tja, du är läkaren.
- [Max] Jag är läkare.
Det var länge sedan, och jag var inte särskilt bra på det.
(spänd musik) (Stephen andas)
(huvan knakar)
(spänd musik fortsätter) Joe.
Okej.
- [Jay] Snyggt och enkelt.
(klockan piper)
(spännande musik)
(Stephen flämtar)
- Okej, okej, jag har dig.
Jag har dig, jag har dig, jag har dig.
Lugna. Titta på mig, titta på mig, titta på mig.
Titta på mig, titta på mig, titta på mig.
Titta på mig.
Titta på mig. Titta på mig.
Andas.
Lyssna, du är inte stark nog, okej?
Du är inte stark nog.
Bra pojke, det är det.
Lugn, lugn, lugn, lugn.
Är du med mig?
- Stephen, vi vill bara prata med dig, okej?
- Vet du vem du är?
Inga?
Är du nu där du är?
Har du någon aning om hur du kom hit?
(Stephen andas)
Vad är det sista du kommer ihåg?
(Stephen andas)
Han är jävla tom.
Max, hämta filen.
- Ja, ja, ja.
- Vi måste ge Mr Memento här en snabbkurs
på hur jävla han är.
(spännande musik)
Du vet, Stephen.
Titta på mig.
Okej.
Du knackar på
med några rätt elaka jävlar.
Ringa några klockor?
Är det ett nej? (hånar)
Tja, är det inte så jävla bekvämt?
Du förstår, jag skulle glömma det också, Stephen,
om jag var en pistol att hyra för den ryska hierarkin.
(Stephen stönar)
Du var en soldat
i Hennes Majestäts anställning.
- [Max] Titta på det här.
Det här är du. Titta på det här.
- [Jay] De skickade dig till några riktigt otäcka ställen.
Du har gjort några ganska otäcka saker.
- [Max] Okej, ta en titt på det här, Stephen.
Känner du igen någon här?
- Det står här, Stephen,
du är chaufför åt den ryske utrikesministern.
Men du hittades med detta.
Så om ni inte tänkte skjuta duvor tillsammans,
Jag tror att detta är delvis sant.
De här jävlarna här, Stephen,
är högerextrema litauiska nationalister.
- [Max] Han känner inte igen någon av dem.
– Han kommer att känna igen.
Fucker One här, eller hur?
Jävla One här säger
att Litauen aldrig kommer att bli kudd till av imperialisterna.
Om deras regering inte har ryggraden
att ta hand om Ryssland, då kommer deras folk att göra det.
Shady Fucker Two, precis där,
han säger att han ska sätta en kula i din chefs huvud
inom de närmaste 90 minuterna.
- Stephen, betyder det något för dig?
- Vår intelligens, Stephen, föreslår att,
om de triggerglada Russkis går över till gränsen,
till den litauiska gränsen,
då kommer det här inte att bli som Ukraina, Stephen,
för låt oss inte glömma, människor från en medlem av NATO
avrätta den ryske utrikesministern live på internet
är en krigshandling.
Och det är allt som de röda behöver för att bana väg
för en fullskalig, laglig invasion i Litauen!
Vad tycker du, Stephen?
Tror du farbror Sam
och hans kompisar här kommer att stå tillbaka
och låta dem trampa över en av sina egna?
- Okej.
Okej, Stephen? Okej?
Titta på mig.
Du ser nu varför det är viktigt
att du berättar allt du kan komma ihåg,
något alls om vart han har förts.
Något.
- Okej, fan det här. Gå ur vägen!
Dra åt helvete!
Du vet. - Nej.
- Jay, - Du vet, Stephen.
– Det här räcker nu.
- Lyssna, Stephen, vi ska göra vad som helst.
- Åh, Jesus.
- För att få dig att minnas. Okej?
- Jay?
Måste lugna ner sig lite.
- Vad det än krävs! Förstår du mig?
- Okej, släpp honom. - För helvete, Max!
Dra åt helvete! Fy fan! - Släpp taget. Okej.
- Fy fan! – Det här har gått för långt nu.
- Vi har inte tid med all den här bra polisen, dåliga polisen skitsnack.
Förstår du?
Vem ger ett fan om den här förrädaren här får en smäll?
- Titta på honom, titta på staten, - Ja, titta på honom!
- Okej, de har provat det här en gång, okej?
Det fungerar inte.
(Stephen andas)
Jay, låt oss bara fortsätta som vi diskuterade.
Okej?
Det här är din process i alla fall. Det är inte mitt.
- Åh, du gillar idén nu, gör du?
Va?
Nåväl, kom igen då.
Nu kanske du inte kommer ihåg jack shit, okej?
Men vi har tillgång
till hela ditt jävla liv.
- Stefan?
Stephen, vi tror att det finns en trigger
som kommer att låsa upp ditt minne.
Och med det kommer det att ge oss platsen
av var Skydas håller i Mikhail Petrov.
Okej? Och det här är vad vi letar efter, okej?
Det är bara en hårfäste som när vi öppnar den,
vi kan regressera dig tillbaka genom traumat.
-Stefan,
vi kommer att göra vad som helst för vem vi vill,
för att få ur dig det här.
Förstår du mig?
Ja, det gör du.
Det gör du, inte sant? va?
Kom igen, Stephen! (klappar handen)
Ingen vet ens att du är jävla här ute.
Ingen!
Hur tror du att det här kommer att sluta, Stephen?
Säg mig, prata med mig.
Nåväl, låt mig ge dig en ledtråd.
Det är ingen trevlig kopp te och kex med Maxine här,
låt mig berätta för dig.
- [Max] Jösses, verkligen, är det nödvändigt, är det?
- [Jay] Självklart är det jävligt nödvändigt.
Skämtar du med mig? - Okej, okej, Jay.
- [Jay] Allt är nödvändigt.
- Ge mig en hand med det här bordet, tack. Jay snälla?
Låt mig fortsätta. - Stefan.
Stephen, tiden tickar.
- [Max] Jay.
- Tiden tickar.
- [Max] Jay?
- Tänk på honom.
- Okej, Stephen, jag ska visa dig
några bilder nu, okej?
Och jag vill att du berättar för mig
om någon här verkar bekant för dig, okej?
Förstår du?
Okej, nu kör vi.
Det här är Daisy. Det är din dotter.
Inga?
Okej.
Vi har Danny, din son.
(Max andning)
Okej, det här är Karen. Hon är din före detta fru.
Okej.
Det här är Jennifer, din mamma.
Och det här är David.
- Din far, David.
- Ja. Okej, Jay. - Den där jävla lämnade dig bakom.
- [Max] Kan du lämna mig till det här, snälla?
Jay. - Din gamle man.
God man, din gamle man, eller hur?
Hej? Bra man?
- Jag är ledsen, han har gått bort.
(blandar papper)
Det här är Phil, han är din bästa vän.
Inga? Okej, och äntligen, det här är Mark.
Okej.
Du hade också dessa föremål på dig när vi hämtade dig.
Pistolen här.
Titta på det här. Betyda något?
Inga?
Och detta visitkort här.
Dr Palmer.
(Stephen sniffar)
Okej, oroa dig inte.
Okej, se, det här kanske inte betyder något för dig
just nu, men vi tror att nyckeln
att låsa upp ditt minne är någonstans gömt här.
Sinnet, det raderar inte information
i situationer som denna, i din situation.
Det döljer det bara för oss.
Och så vad vi ska göra är,
vi kommer att använda hyperstimuleringsmetoder
att försöka komma åt dina minnen.
Lyssna nu, vi skulle inte göra det här
om det inte var absolut nödvändigt.
Nej, det skulle vi inte. Vi skulle inte.
Men jag ska inte ljuga för dig.
Det finns en risk att det är både känslomässigt
och fysiskt smärtsamt.
Vad?
- Jag vet inte, - Vet du inte vad? Vad?
- Jag vet ingenting.
- Gör du inte vad?
– Jag vet ingenting, jag vet inte.
- Vet du ingenting?
Okej. Okej.
Okej, vänta bara en sekund. Jay?
Kan du få den första?
- Med nöje.
- Joe, kan jag få en sekund?
Okej, Stephen, det här är en,
nej, oroa dig inte, oroa dig inte.
Det här är bara, nej, nej, nej, det är bara för en minut.
Titta på mig.
Ingenting kommer att hända dig, okej?
Okej.
Det är bara för en minut.
Här går vi.
(spänd musik)
(Max utandning)
Knulla.
(klickar på telefonen)
(spännande musik)
(spännande musik fortsätter)
(klockan piper)
(spännande musik)
– Nåväl, vi är fortfarande här, när minuterna tickar på
och vi hör jack shit från vår regering
som får oss att må bättre av det hela.
(skratt) Ingen överraskning där dock, va?
Min väns Jack har lite liv kvar i honom,
och jag är fortfarande här och rullar.
Hej, telefonlinjerna blinkar också,
så du rullar fortfarande.
Låt oss se vem som pratar.
- [Jared] Va, är jag klar?
- Ja, du är klar.
Vad heter du och vad äter du hos dig?
- [Jared] Hej, Joe, det är Jared här.
Jag har lyssnat på programmet länge.
Jag älskar det.
Tack så mycket för att du avslöjade sanningen, bror.
Men jag har aldrig ringt in förut, men sitter här ikväll,
Jag tänkte, fan.
Det kanske faktiskt är nu eller aldrig, vet du?
- Amen på det, bror.
Bra att du är med i programmet.
- [Jared] Jag är övertygad om att det här är slutet på dagarna, Joe.
Hundra procent övertygad.
Det finns en katt i helvetets chans
den galna Vlad kommer inte att backa den här gången.
Det kommer bara inte att hända.
Han fick smäll innan. Han kommer inte att låta det hända igen.
Du markerar mina ord.
Detta är den kubanska missilkrisen på 'roids'.
Och den där galna jäveln, han spelar för håll.
- Jag är rädd att säga, du kanske bara har rätt, Jared.
Du kanske bara har rätt.
(flygplan surrar)
(spännande musik)
(dator piper)
(spännande musik)
(hjulen gnisslar)
- Är du redo för det här?
– Jag tror det.
- [Max] Okej. Stephen, det är bara jag.
Okej?
- Åh, Stephen. Vad har de gjort med dig?
- [Max] Det är inte vi.
- Vad har du gjort med honom?
- [Max] Det är inte vi.
Stephen, vet du vem det här är?
(spännande musik)
- [Karen] Vad vill du att jag ska göra?
- [Max] Tja, prata bara med honom,
allt som du kanske tror skulle få tillbaka hans minne.
- Okej, Stephen, det är jag, Karen, din irriterande ex-fru.
Du vet, den som du jagade obevekligt
och lämnade sedan bakom sig
när du gick för att kämpa för ditt land?
- [Max] Karen, kanske prova något
lite mindre konfronterande.
- [Karen] Han vet att jag inte menar det.
Han vet att jag accepterar det.
Tja, han visste.
Vad vill du att jag ska säga,
senaste saker, gamla saker eller?
- [Max] Tja, vi är inte säkra på hur långt hans minnesförlust går tillbaka,
men vi gissar att han har förlorat större delen av sitt vuxna liv.
- [Karen] Jesus Kristus.
- [Max] Ja, så vad sägs om om du koncentrerar dig
i de lyckligare tiderna, eller hur?
Varför försöker du inte det?
- Okej. - Jaha?
– Jag minns hur du, hur stolt du var när jag gick förbi
och fick mitt första jobb som sous-chef?
Och hur du omedelbart gick med i armén
för det var din dröm, gå i din pappas fotspår?
Om hur du lägger det åt sidan för att hjälpa mig?
Hur när jag försökte tacka dig,
du bara ryckte på axlarna som om det var normalt,
som om det är normalt att parkera sina egna drömmar
att hjälpa någon annan med sitt.
Och vi hade Daisy och Danny.
När Daisy tog sina första steg på din födelsedag,
det var fantastiskt att hon gjorde det
och du var där för det ögonblicket.
För jag vet att som pappa,
du kände att du gick miste om mycket.
- Det här fungerar inte. Vi har inte tid med det här.
Nu vet du vad du måste göra.
- Jag ska dit.
- Och du vet vad hon måste göra.
Gå dit. Gör ditt jävla jobb.
- En kraftig kille slog dig på Eiffeltornet,
och det föll nästan ur dina händer
men det var så jag fick reda på att du skulle fria till oss
- [Max] Låter något som Karen säger bekant
till dig överhuvudtaget?
Något?
- Stephen, jag har aldrig tackat dig ordentligt.
- Ja.
- Men jag är så,
Jag är så tacksam, Stephen, för allt du har gjort.
När jag fick min diagnos
och du hade kört mig till sjukhuset,
och när vi var där i rummet,
och läkaren sa att det var cancer, och du bara,
du hör bara cancer,
och ditt sinne blir helt tomt, eller hur?
Så jag hörde bara hans mun röra sig,
och det kändes som att jag blev dragen
i den här mörka brunnen.
Men du tog min hand och du sa att allt skulle ordna sig
och jag vet inte att orden någonsin riktigt kommer att sammanfatta
hur, hur tacksam jag är för dig i det ögonblicket.
För det kändes som om världen höll på att falla sönder,
men du var bara den här, du var den här klippan.
Du sa att vi skulle hitta ett sätt att slå det,
och jag trodde verkligen på dig.
Och jag är så tacksam för det.
För om det bara hade varit jag, om du,
Jag vet inte vad jag skulle ha gjort.
Stephen, det gör jag verkligen inte.
Tack. Du är fantastisk. - Okej, lyssna på mig!
Lyssna på mig, vi har inte tid för det här, okej?
Så antingen hjälper du oss
eller så kör jag ut dig från det här jävla rummet
och hitta någon som är mycket mer jävla samarbetsvillig!
Och du!
Nu menar du att berätta för mig
att du inte känner igen din egen jävla fru?
Din egen jävla fru! Titta på mig!
(dramatisk musik)
- Okej, okej.
Stefan, Stefan, Stefan.
- Sluta, sluta, sluta! (klappar handen)
(Karen skriker)
- Nu lyssnar du på mig!
Du lyssnar på mig!
(dramatisk musik)
- Kom tillbaka för fan!
Stefan. - Fan!
- [Karen] Jag kan inte göra det här. Jag är ledsen.
Jag är inte stark nog.
- Stephen, okej. Här uppe, här uppe.
- [Jay] Prick.
- Okej, håll fast vid det, Joe. Håll fast vid det.
Stå upp med mig. Stå upp.
Det är det, det är det, långsamt, långsamt.
Långsam.
Bra, bra, bra. Här går vi.
Här går vi. Okej?
Jag ska sätta dig ner.
Här går vi. Här går vi.
Okej.
Lyssna, lyssna, titta på mig.
Okej. Några fler sådana, okej?
- [Karen] Vad är det för fel på dig?
- Han kommer att sätta ner dig.
Okej? Titta på mig.
Jag vill inte att han gör det. Jag vill hjälpa dig.
Du måste lyssna på oss.
Lyssna på vad som sägs.
Om något låter bekant, berätta för oss, okej?
Stanna nu där.
- Kan jag komma närmare honom? Är det okej?
– Ja, det är bra. Det är bra.
Okej, nu kör vi.
Stephen, är det okej, kommer jag in?
Ja?
Okej.
Du kommer inte att skada Karen, eller hur?
Du ska inte röra henne, eller hur?
Okej, nu kör vi.
Är det här okej?
Ja?
- Tack. (klickar på stolen)
- [Max] Okej.
(Karen sniffar)
(kuslig musik)
- Stefan?
(mjuk musik) (Karen gnäller)
(mjuk musik) (Karen viskar)
Det gör ingen skillnad.
- Förlåt, Karen.
- Jag är också ledsen.
Jag är också ledsen.
(dämpad musik)
(Karen sniffar)
(spännande musik)
Jag vet att du inte skulle ha något att göra
med dessa människor om du inte behövde.
(dämpad musik)
Det är okej.
(Karen viskar)
(spännande musik)
(Karen viskar)
(spännande musik)
(vätska som sipprar) (glas som klirrar)
(spännande musik)
Så det var därifrån pengarna kom.
Tänkte vägra det.
Du har redan gått igenom tillräckligt.
(Karen viskar)
Lova mig att du kan leda dem till platsen.
(Karen viskar)
– Jag vet inte vad de vill.
Jag vet inte vad de vill.
- Det gör du.
Det gör du.
Det är där inne.
Det är här inne.
Om någon kan göra det, kan du göra det.
(Karen viskar)
(telefonen ringer)
- [Jay] Ta bort henne härifrĺn.
- Jay? - Ta bort henne härifrĺn.
(telefonen ringer)
- Okej. Kom igen.
Det räcker. Det räcker.
Jag är ledsen. Okej, kom igen.
(telefonen ringer) - Ta bort henne härifrĺn.
Jag måste ta det här samtalet nu.
- [Max] Okej. Okej.
- Gör det. Tänk, för barnens skull, snälla.
(telefonen ringer)
- Ja.
Vänta bara en minut. Okej?
Stanna där.
- [Karen] Tack.
(spänd musik)
(Jay suckar)
(helikopterblad)
(spänd musik)
(spänd musik fortsätter)
(klickar på dörren)
(slår dörren)
(spänd musik)
- Ja, fortsätt. Vad?
Vi är lite upptagna.
- [Ed] Åh, du vet affären, kompis.
Du måste checka in.
Jag ska hålla dig i ett hårt koppel.
- Ah, här är han i sina rätta färger, va?
Ja. Vad sägs om det här då, Ed?
Du lovar mig immunitet annars går jag ut genom dörren
och jag tar med mig den tomma duken
och jag kommer att dumpa honom mitt i ingenstans.
Har du mig?
- [Ed] (skratt) Vi vet båda hur det slutar.
- Jaha? Berätta för mig varför jag ska bry mig.
Jag menar, mitt liv är över i alla fall.
Det betyder bara att jag får ta med mig resten av er slagg,
om du inte hjälper mig förstås.
Du förstår, Ed,
Jag gör ditt smutsiga arbete,
för att ni hundar inte gillar att bli smutsiga på händerna
och du får alla anklagelser att försvinna.
- [Ed] Vad får dig att tro att jag skulle hjälpa dig
även om jag kunde?
- För om du inte gör det,
Jag ska få hela den här jävla världen att brinna ner.
- [Ed] Du vet att det här är över min lönegrad.
Jag måste prata med folket, och de måste tänka på det.
- Ja, ja, ja, ja.
Låt dem inte tänka för hårt, va?
- [Ed] Okej. Jag ställer frågan.
Kan vi fokusera nu? Vad gjorde Jack of Diamonds?
- Inte så mycket som vi behövde henne.
Lyssna nu, vi måste eskalera omedelbart.
- [Ed] Tja, jag är orolig
att du gick för långt för tidigt
och du har blåst ett av de få korten vi har kvar att spela.
Om vi ​​eskalerar,
Jag behöver en garanti för att du inte kommer att spränga det.
- Det enda du kan garantera, min man, eller hur?
Ska jag göra vad jag än behöver göra
för att få den kuken att hosta upp det han vet.
- [Ed] Och Jay, vi kommer inte ha en till Mogadishu,
är vi?
– Det kan inte bli en till Mogadishu
om du får den första att försvinna.
- [Ed] Kommer inte barnen att vara en trigger för dig?
- Du behöver mig, och du vet det.
Grönt ljus den där jävla eskaleringen
och sluta slösa bort min jävla tid.
- [Ed] Ah, du har grönt ljus
för att få Hjärtadrottningen i spel.
- Bra.
Och Ed?
- [Ed] Ja, kompis?
– Det finns en dörr, och den ska jag använda.
(klockan piper)
(spännande musik)
Fick grönt ljus att eskalera.
- Okej.
- [Jay] Är du med mig i det här?
- [Max] Ja. Ja.
Jag bara, det är bara jag, - [Jay] Det är bara ingenting, Max.
Ryssarna bygger upp trupper.
Det finns missiler mot Klaipeda.
Vi förstår det här fel, då är det Armageddon.
- Ge mig en minut. Okej?
Då kan vi fortsätta, eller hur?
(helikopter brummar)
- [Automatisk röst] Håll kvar ditt meddelande efter tonen.
(telefonen piper)
- Mamma?
Jag vet att jag har lagt mycket på dig den senaste tiden,
och jag vet att du är arg på mig,
men kan vi lägga allt det åt sidan för en sekund?
Jag behöver att du svarar i telefonen.
Jag bråkar inte.
Det finns saker som är större än oss båda.
Och jag behöver bara att du ringer tillbaka mig.
Snälla, det är väldigt, väldigt brådskande.
(suckar) Jösses.
Ring mig bara tillbaka när du får det här meddelandet. Okej?
(spänd musik)
(spänd musik fortsätter)
(klockan piper)
- (skratt) Jack börjar se lite ledsen ut
för sig själv här.
Låt oss göra det kristallklart
att farbror Joe inte kommer någonstans.
Jag är här till det bittra slutet för dig,
med absolut zippo-skylt
av Russkis utrikesminister Petrov
släpptes av sina kidnappare.
Det kan vara närmare än du och jag vill.
(helikopter brummar)
Nu säger NATO och ryssarna det rätta,
diplomatiska kanaler undersöks och bla, bla, jävla bla.
Men låt oss inte skoja oss själva här, gott folk.
Skydas dödar honom som de säger att de kommer att göra,
då kommer fåglarna att flyga, (flygplan surrande)
och himlen kommer att målas röd.
Okej, rad två, du är uppe.
- [Gina] Vad fan för diplomatiska kanaler?
Ryssarna har inte för avsikt att göra något annat
än att marschera över den gränsen.
- Hallå där, ringer.
Hoppa direkt in där, eller hur?
Vad heter du?
- [Gina] Tja, förlåt, Joe,
men det verkar inte vara lämpligt
att slösa tid på fina saker.
- Det finns alltid tid för det.
Jag kan inte kalla dig min vän om jag inte vet ditt namn.
- [Gina] Ja, ja. Förlåt Joe.
Okej. Du har rätt.
Gina, namnet är Gina.
- Välkommen till showen, Gina.
Och vad har du för mig?
- [Gina] Som jag sa,
Jag köper inte skitsnack från den diplomatiska kanalen.
Kommitterna bygger sjukhus.
Man bygger inga sjukhus
om du inte förväntar dig dödsoffer.
Tror han att vi alla är dumma?
Förväntar han sig att vi ska falla för det här två gånger?
Det är vi inte. Och det kommer vi inte.
Vi vet vad han håller på med,
och vi kommer inte att stå bredvid och låta honom göra det igen.
Ingen korrigering.
Uncle Sam har sitt kort märkt,
och Putin kommer att känna sin vrede om han kliver över den linjen.
(spänd musik)
(dator piper)
(spänd musik)
(kedjor klirrar)
- Snyggt och enkelt, Stephen. Snyggt och enkelt.
- Pappa?
Vad?
- Ja, oroa dig inte för det. Okej?
Han kommer att bli bra.
Stephen, känner du igen dem?
(mild musik)
Det här är Daisy och Danny.
De är dina barn.
(Daisy gråter)
- Pappa!
(Daisy snyftar)
Älskar dig, pappa.
(Daisy snyftar)
Pappa.
(Daisy snyftar)
Snälla, försök komma ihåg.
(Daisy gråter)
Pappa, snälla.
Behaga.
(Daisy snyftar)
- Stefan?
(Daisy snyftar)
Kom hit, Daisy.
- Pappa!
- Stefan?
(Daisy snyftar)
Känner du igen dessa två?
(Daisy snyftar)
Det är okej.
(Daisy snyftar)
Okej, okej. Här borta.
Här borta.
(Daisy snyftar)
- Det är okej. Han vet vem du är.
(Daisy snyftande) Han vet vem du är.
Han kommer att minnas.
Jag lovar dig att han kommer ihåg, okej?
Han kommer.
(Daisy snyftar)
(kuslig musik) (barn chattar)
(kuslig musik) (Daisy snyftande)
(kuslig musik fortsätter)
(kedjor som klickar)
(Daisy snyftar)
(kuslig musik)
- [Jay] Vad är det, Max?
– Det här går för långt.
- För fan. Vi pratade precis om detta.
- De är barn.
- De kommer att överleva.
- [Max] Har du barn?
- Nej.
- Nej? Jo, det gör jag.
- Och det är relevant varför?
– Det fungerar inte.
- Det kommer att fungera.
- Ja, men till vilken kostnad?
- Spelar det någon roll?
- Vi vet inte ens om det här kommer att trigga hans minne.
– Kanske inte det, men något kommer.
Vi måste försöka jävla allt, Max.
Titta, vi har tillstånd att göra vad fan vi vill göra.
(spänd musik)
Så vad är det? Hej?
Vad är det?
Åh, okej.
Jag förstår det. Det är jag.
Tycker du inte om mig?
Bingo. Det är den.
Åh, jag förstår.
Din man har varit lite stygg,
och nu tror du att alla män är galna.
Är det rätt? - Fy fan, Jay.
Fy fan. - Hej?
Du har sprungit till din mamma.
Din mamma tar hand om dina barn. Är det det?
Vem fan kommer på semester i Litauen egentligen?
Vad då?
Vissa kontorsorgan kör några nummer,
tryckte på några knappar och hittade dig och skickade dig till mig.
Titta, du har erfarenhet inom det här området, Max.
Även om du inte tränar.
- Får det dig att må bättre? Ja?
Vet du att du har rätt?
– Tja, för vad det är värt, ja.
Det får mig att må bättre,
till den grad att jag inte har fastnat här
med någon jävla amatör.
Även om du är lite utanför träningen.
(spänd musik)
Titta, Max, vi är inte alla likadana.
Okej? - Jösses.
Förmynda mig inte, Jay.
- Det är vi inte. - Nej.
Nej, ni är inte alla likadana.
Men det finns en bestämd typ, och du är den.
Tror du att du är smart för att du kom på det?
Du är CIA. Jag skulle bli besviken om du inte gjorde det.
Vet du vad, jag ägnade år åt att försöka komma undan
från den kuken och så hamnar jag fast i ett jävla lager
med en jävla kopia av honom.
- Charmigt. - Ja. Kom igen.
Kom igen! - Charmigt.
För fan.
(spännande musik) (Stephen andas)
Vad nu, Stephen? Hej?
Ditt eget kött och blod i jävla bitar.
Jag vill fan inte skada dig. Jag är utmattad.
- Okej. Okej.
Stephen, kände du igen dem alls?
Jag menar, gör du, jag vet bara inte.
- Stephen, titta på mig en minut.
Har du barn?
Har du två barn, en tjej och en pojke?
(spänd musik)
Kommer du inte ihåg?
- Gå direkt tillbaka. Kommer du ihåg när de föddes?
Kommer du ihåg dig, minns du Karen på sjukhuset?
Okej? Kanske föreställ dig sjukhuset igen.
(bebis som gråter) (spännande musik)
- [Jay] Vi vill få dig härifrån, Stephen,
så att du kan gå med i din familj igen,
så att du kan lägga dina barn på natten.
Vi vill ta dig härifrĺn och vi vill härifrĺn.
Och vi vill alla åka hem, Stephen.
(spännande musik)
(spännande musik fortsätter)
– Hon var sjuk.
- [Jay] Säg det igen, Stephen.
Lite högre, förlåt. Säg det igen.
– Hon var sjuk.
- [Max] Vem var sjuk?
- Karen. Karen var sjuk.
– Karen var sjuk. Okej.
– Hon låg på sjukhuset.
Hon behövde behandlingarna. - Bra.
- Okej. Okej. - Bra, Stephen. Bra.
Vad mer kan du komma ihåg, Stephen?
– Jag tog ett jobb.
- Vad var jobbet?
– Jag var chaufför för
ryska utrikesdepartementet.
(spänd musik)
- Lämnade du Karen för att göra jobbet?
- Ja.
- [Max] Lämnade du dina barn?
(Stephen andas)
- Jag vet inte. jag vet inte.
- Kommer du inte ihåg det där? Okej.
Minns inte den biten. Okej.
Låt oss bara fokusera på Karen.
Så du lämnade Karen för att göra jobbet och hon var sjuk.
(barn som pratar) (spännande musik)
Om Karen var sjuk, varför tog du jobbet?
– Jag behövde pengarna.
- [Max] För vad?
- Behandlingar. Hon behövde pengarna för behandling.
Hon är en bra mamma. Vet du?
Hon är, barnen behöver henne.
- Ja.
Ja, det gör de. De behöver henne.
- Stefan?
Stephen, titta på mig.
Vart tog du den ryske utrikesministern?
– Jag var bara föraren.
- Okej men du, - Okej. Men var?
Var var du? Vart tog du vägen?
Vart tog du vägen?
Kommer du ihåg några fält, byggnader, något, skyltar?
(Stephen andas)
– Så du minns att du satt bakom ratten.
Kommer du ihåg det?
(spänd musik)
- Ja. Ja, det gör jag. (kedjor som klickar)
- Jaha? Ja?
Okej.
Så du tittar upp och du tittar ut.
(spännande musik)
- Fält.
- Fält?
- Bra. Bra.
Okej.
(spännande musik)
– Det är landsbygden.
- Okej. Landsbygden.
Och kan du se några tecken alls? Några skyltar runt?
(spännande musik)
- Hills? Det finns kullar.
- Okej, bra.
Några byggnader?
(spännande musik)
- Det är skymning. Det är kväll.
- Det är kväll.
- Utrikesministern sitter bak i bilen.
- [Jay] Okej.
- Okej.
- Var han i telefon, Stephen?
Förstod du honom?
Sa han något, Stephen?
Något alls?
Vi måste veta vad som hände i den bilen, kompis. Kom igen.
- [Max] Du klarar dig väldigt bra.
(spännande musik)
(Stephen andas)
- Stefan?
Titta på det här.
Vad betyder detta för dig?
(spännande musik)
Vet du vilken flagga detta är?
Gör du det?
Okej. Hans minne kommer tillbaka.
- Okej, bra.
- Hans minne kommer tillbaka.
Det här är bra, Stephen. Det här är väldigt bra.
- Det här är riktigt, väldigt bra, kompis. - Ja, ja.
- Okej? Bara andas, lugn.
(Stephen andas)
- Så låt oss gå tillbaka till den här vägen som du är på.
(spännande musik)
Okej, det är skymning.
Du kör på den här vägen.
Det är kullar runt om.
(spännande musik)
Kan du se några gatuskyltar än?
Inga?
Okej, den ryske utrikesministern är i ryggen.
Och kan du se några bilar bakom dig?
Är det någon som följer dig?
- Stephen, här. Här, här, här, här.
Dryck. Bra, bra.
Bra, bra.
Okej?
Behöver du lite mer?
Okej. Okej.
(Stephen andas)
- Okej.
Så ingen följer? Inga?
(spännande musik)
Hur känner du dig, Steve?
Vad är det för fel?
(spännande musik)
- Mitt huvud.
- [Max] Huvud?
- Ja. Huvud.
- Ja.
Du har hjärnskakning.
(spännande musik)
– Jag kommer inte ihåg någonting.
– Du har gjort det riktigt bra hittills.
Du har kommit ihåg små stunder.
Saker och ting kommer tillbaka till dig nu. Okej?
Jag är ganska säker på att om vi fortsätter så här,
mer, fler minnen kommer tillbaka till dig, okej?
Vi måste bara hålla oss lugna på den här nivån. Okej?
(spännande musik)
När vi håller oss lugna på den här nivån är det den bästa situationen
för dig att vara i, för att minnet ska återkallas
(Max talar otydligt) (spännande musik)
Kände du igen dem överhuvudtaget?
(spännande musik)
(Stephen andas)
(barn som chattar) (kuslig musik)
– Det var två, minst två killar.
Det var en stor kille, och de slet bort den,
av uniformen.
- Jaha?
- Jag vet inte vems det var dock.
– Armen, uniformens arm. Ja?
- De slet bort det. - Okej, bra, bra.
(spänningsfull musik) (tygrivning)
- Sätt på något annat.
Det är det. Det är allt jag kan minnas.
– Det är en falsk flagg-operation.
Vi letar efter fel personer, eller hur?
Det är ryssarna.
De försöker fästa det på litauerna.
De fäster det på litauerna!
(kedjor som klickar)
Bra gjort, kompis.
- Ja.
- Bra gjort, kompis.
- Okej, låt oss,
vad, behöver vi göra det?
- [Jay] Just nu gör vi det.
Just nu gör vi det.
- Okej. Okej.
Stephen, ingenting kommer att hända dig. Okej?
Han kommer bara, - Jag har dig.
- Okej? - Jag har dig.
- [Max] Inget kommer att hända.
Ingenting kommer att hända. – Snyggt och enkelt.
- Okej.
- Jag måste checka in.
(spänd musik)
(helikopter surrande)
(radiopratande)
- [Ed] Hur mår britten?
- Hon vinglar.
Jag tror att hon vet att vi är ganska nära gränsen.
- [Ed] Du är Mr. The Ends Justify the Means.
Vi tittar på det med juridiska.
- Juridisk betyder fan allt om det går fel
och det går offentligt Ed.
Okej?
Jag vill bara veta vad jag får ut av det här.
- [Ed] Förutom att göra din plikt?
- Titta, vi är förbi det, Ed.
Vi vet båda att det finns en god chans
Jag kanske inte gör det här jobbet nästa vecka.
Jag behöver bara veta att du har godkänt min begäran
upp i kedjan.
- [Ed] Det är inte så lätt, och du vet det.
Det finns större spelare än du och jag inblandade
i detta nu.
- Fy fan. Jag planerar pjäsen Ed.
Okej?
Jag vet vad som kommer på alla punkter, inklusive barnen.
Varför ska jag bry mig?
- [Ed] Åh, du dödade ett obeväpnat barn.
(spänd musik)
(Jay andas)
- Jag trodde att hon hade en pistol.
- [Ed] Så du säger.
- Jag trodde att hon hade en jävla pistol. Okej?
- [Ed] Det är inte mig du behöver övertyga, kompis.
- Ja, du har rätt.
För vad sägs om att jag tar ner med mig?
Eftersom du var den som drev showen.
- [Ed] Vi vet båda att du slutade manus och jag kan bevisa det.
Du är inte direkt Mr. Paperwork, men det är jag.
Det finns inget som kopplar mig till det du gjorde.
Jag försöker bara ta mig igenom idag
utan att du skadar min karriär.
Jag har inget annat val än att lita på dig, men det gör jag inte.
- Allt jag behöver är att du lugnar mig
som du kommer att göra det du sa att du skulle göra.
– [Ed] Jag gör alltid vad jag säger att jag ska göra.
Ditt meddelande har skickats vidare.
- Men låt mig bara påminna dig
att jag är i frontlinjen och riskerar mina tjurar
för dig och dem.
Fråga mig inte och låt mig göra mitt jävla jobb.
Jag måste spela ett kort till snart.
- [Red] Spaderkungen lyser grönt.
Klar när du är.
- Bra.
(helikopter surrande)
(radiopratande)
(dörren gnisslar)
- Herregud. Jesus, mamma.
Lyssna, jag har inte tid för fina saker. Okej?
Var är du?
Jag behöver veta var du är.
- [Mamma] Jag kan inte höra dig.
- Jag sa, var är du?
- [Mamma] Vad? Säg igen.
Jag kan inte höra dig.
- Okej, kör bara.
Ja, bara kör. - Signalen är väldigt dålig.
– Gå bara av huvudvägen och lämna staden. Okej?
- [Mamma] Kan inte höra dig.
- Jösses, för fan.
- [Mamma] Jag hör det.
- Självklart gjorde du det.
- [Mamma] Väldigt flippigt.
- Nej, lyssna på mig. Okej?
Jag behöver att du går av huvudvägen och ut ur staden.
- Jag kan inte höra dig. - Jag kan inte berätta varför.
Men jag behöver att du kommer så långt bort som du kan
inom den närmaste timmen. - Vad säger du?
(telefonen piper)
- Mamma?
Mamma?
(telefonen piper)
För helvete.
(klickar på dörren)
(spännande musik) (klockan piper)
(flygplan snurrar)
- [farbror Joe] Så farbror Joe är lång i tanden
och grått i håret, det som är kvar av det.
Och låt mig säga er, gott folk,
Jag har aldrig sett något liknande.
Inte ens på höjden av det kalla kriget.
Det rasslar sabel, och så är det det här.
Denna uppbyggnad av militära styrkor
i området saknar motstycke,
och det kommer att krävas något ganska jävla speciellt
för att dra oss tillbaka till det prejudikata riket
där vi alla känner oss mysiga och varma.
(flygplan surrar)
Rad tre, är du där?
- [Lyssnare] Vi kommer för er, era kommunistiska bedragare.
Vi borde ha kommit för dig 62.
Men Kennedy ledde inte i livet som han gjorde i döden.
Detta kommer inte att bli ännu en av Bay of Pigs.
- Vad heter du, bror?
- [Lyssnare] Jag är en patriot. Vi är redo för dig, herr Putin.
Hela Ryssland och dess allierade kommer att ångra denna dag.
Markera mina ord.
- Okej, patriot, du, erm - [Lyssnare] Hesekiel 13:14.
"Så jag ska riva väggen du putsade över
med kalk och för ner den till marken
så att dess grund blottas.
Och när den faller, kommer du att förtäras mitt ibland den,
och ni skall inse att jag är Herren."
(telefonen piper)
- Amen, bror.
Från vad jag fick på min skärm,
Patriot är inte långt ifrån vad vår regering tänker.
(pistolavfyrning) (flygplan surrande)
Och om så är fallet,
då räknar klockan ner till tredje världskriget.
(raketer sprängs)
(bombsprängning)
(dator piper)
(spänd musik) (tappande fotsteg)
- Är allt detta nödvändigt?
Kan vi inte få honom ur repet?
- Stefan? Det är bara jag.
Jag ska ta av din huva. Okej?
Här går vi.
- Hej, Stephen.
För helvete, kompis.
Kompis, vad fan är det som händer?
- Lyssna på mig. Du har ett jobb att göra.
Okej?
Nu är han din kompis? Ja?
Okej?
Du måste komma in i hans huvud för mig.
Jag behöver veta var han har varit de senaste 24 timmarna.
Kan du göra det?
- Ja, det kan jag göra.
- Kom igen, Big Phil. Låt oss gå.
- För helvete, man.
Hej, prata med mig.
- Känner du ens honom?
Hej?
- [Phil] Det är jag. Det är din huvudman.
- [Jay] Har vi gjort ett misstag här eller vad?
- [Max] Lämna honom bara en minut. Okej?
- Känner jag honom? - Är det här din kompis eller vad?
- Ja, jag känner honom.
- Tja, sätt dig i huvudet.
- Du räddade mitt liv. - Sluta jävlas.
– Tillbaka i Afghanistan, när min schakal träffades med en IED.
(bomber exploderar) (soldater skriker)
Du jagade bort Terry Taliban med en RPG.
(soldater som skriker) (spänningsfull musik)
Den här killen frågar mig, känner jag dig?
Ja. Jag känner honom.
- Han ser tom ut för mig. - Han är min bror.
- [Jay] Precis som resten av oss.
- Du har en tatuering på bröstet där borta.
Här, min vän. Titt.
Ser du det?
Jag har samma tatuering, Steve.
Samma.
Du och jag var en del av samma regemente.
Du, jag, Lanky Len, Wes, Chico.
Vi var ett brödraband.
Det är vilka vi var, man. Vi var en familj.
Jag vet inte hur du hamnade i den här röran,
men fan, om du vet något
som den här killen säger att du vet,
nu är det dags att berätta för honom.
Prata med mig.
- Stefan? - Hej!
Prata med mig. - Stefan.
Ringer detta några klockor?
Känner du den här mannen?
- Ignorera honom. Titta på mig.
Vad händer?
- Vet inte.
Jag minns inte.
Jag kommer inte ihåg en sak.
- Vad kan du minnas?
- Små bitar, typ, inte mycket.
Karen, jag minns.
Hon är sjuk.
- Din ex-fru?
- Har jag barn?
- Du har två barn.
- Tjej och en pojke?
- Tjej och en pojke, Daisy och Danny.
Jag var gudfar till Danny.
Vem gjorde detta mot dig? Lade han händerna på dig?
- Ja, men jag vet inte.
Jag vaknade precis och hade huvan över huvudet,
och det är som jag är, jag vet inte vad som händer.
- Jag är här nu. Det kommer att ordna sig.
Jag ska ta ut dig här.
- [Jay] Tja, vi har ont om tid, Phil.
- Hej, hästsvans, du vill
att lugna ner sig? - Fy fan. Hästsvans.
- Låt mig prata med min vän. - Vi har ont om tid.
- Vad är ditt problem? - Gör ditt jävla jobb.
– Jag gör det, jag gör det. - Ett jävla jobb.
Du har ett jobb, gå och gör det.
- Gå av mig, jag gör,
låt mig ta hand om min vän. - Vänd dig om och gå
och gör det då.
- Jag gillar inte din attityd.
- Fortsätt. Vänd dig om och gå och gör ditt jävla jobb.
Gå och gör, (klappar händerna)
(Klickande med pistol) Jag ska sätta en i ditt huvud.
Gör det!
Jag kommer att sticka en jävla kula i ditt huvud!
(grupp skriker)
(spännande musik)
(grupp skriker) (spänningsfull musik)
Fortsätt med det jävla jobbet.
Kom dit och jobb.
Jävla töntare!
- Gör det vi har bett dig att göra.
- Hej, jag gör det. - Gör som vi har bett dig
att göra. - Gå och kontrollera din hund där borta.
- Phil? Prata med din vän.
Okej? - Jag försöker.
Jag försöker. - Gör som vi har bett dig
att göra. - Ni låter mig inte.
Okej.
Varför backar ni inte och låt mig bara göra
vad ska jag göra? - Han är borta. Okej?
Det är bara jag här inne nu. Okej?
Det är bara jag.
- Jag bryr mig inte om de här två. Okej?
Jag finns här för dig.
Jag bryr mig bara om dig.
Men om du vet något, nu är det dags att berätta för henne.
Okej, min vän?
Vad minns du?
(spänd musik)
– Jag tog det här jobbet med ryssarna.
- Ja.
- Inget skumt eller något,
de betalade bara en massa pengar, som dumma pengar.
- Okej.
- Klara trettio tusen i månaden lätt, körning.
(spännande musik)
Jag behövde pengarna.
Karen, hon är, (spännande musik)
- Ja.
– Det var bara att hämta folk, lämna dem. Det är det.
- Varför kom du inte till en av pojkarna
när du behövde pengar?
Vi hade varit där för dig. Vi är en familj.
– Jag minns inga, det kan jag inte komma ihåg.
Jag minns, - Kommer du ihåg 2014, Operation Shader?
Du, jag, vi bekämpade dessa ISIL-terrorister.
2015?
Punch up vi hade när du landade en på knappen i baren?
Efteråt gick vi och fick dessa matchande tatueringar,
för att du sa,
det är viktigt att veta var du kommer ifrån.
Det var du.
Som jag sa, vi är en familj.
Vi skulle dö för dig. Det är därför jag är här nu.
Jag finns här för dig.
Jag vet att du kämpade på när du kom hem.
Wes sa till mig att du kämpade med livet i livet,
och jag borde ha varit där för dig.
Jag borde ha gjort det.
Men det var jag inte.
Och jag är ledsen för det.
Men jag är här nu, och jag ska se till att du är okej.
Men du, men du, men du behöver
att berätta för killarna vad de vill veta
för det är viktigt.
Och jag vet att du vet det också.
(Stephen sniffar)
Jag vet att du vet det.
Du kommer att bli okej. Jag är här nu.
(spännande musik)
Det kommer att ordna sig.
Lyssna, kan vi få honom ur det här repet?
- Phil,
- Den här killen räddade mitt liv. Jag gillar inte att se honom så här.
- Jag vet. – Det här är omänskligt.
- [Max] Om jag kunde, skulle jag, jag bara,
- Tja, prata med dina överordnade.
- Ja, det kan jag inte, - Han öppnar sig för mig.
- Phil. Phil, snälla. - Bara.
- Rätt. - Du behöver bara fortsätta prata med mig.
- Lyssna nu. - För helvete.
(spännande musik)
Det är ett barn. - Jag är trött på den här jävla skitshowen.
Stefan!
Du måste ta dig ur det här nu, son.
Joe, håll honom täckt.
- [Max] Jay, vad gör du?
Daisy? Oroa dig inte, okej?
Allt kommer att bli rätt. Han kommer inte att skada dig.
- [Jay] Jag vill inte skada henne, men jag gör det.
- [Max] Lägg ner pistolen.
Daisy, oroa dig inte. – Så här
det här kommer att gå ner. - Han kommer inte att skada dig.
Okej? – Så här
det här kommer att gå under Maxine. - Lägg ner pistolen,
behaga. Jay.
- Lyssna på mig, och låt mig göra det här för jävla klart.
Alla är förbrukbara.
Ser du den där pistolen?
Du kommer att sticka i hans händer. Det är den.
Ge det till honom.
- Nej, nej. - Ge det till Stephen.
- [Max] Jag gör inte det, Jay.
- Ge pistolen, backa dig!
Backa tillbaka.
- [Phil] Okej, okej.
Okej, okej. - Jag kommer att göra slut på dig.
- Okej. Lugna.
- [Jay] Ge pistolen till Stephen, Maxine.
- [Max] Jag gör inte det. Nej, det finns inget sätt.
- [Jay] Ge pistolen till Stephen, Maxine.
- Den där pistolen i hans händer, nej.
Har du tappat förståndet?
- Ge den där jävla pistolen. - Okej, okej.
- [Jay] Och stick den i hans händer. Backa nu!
- Jag gör det. Jag gör det.
Lägg bara ner det.
Lägg ner det. - Bra.
- Joe har sin pistol riktad mot dig.
Okej?
Om du använder det här är du död.
- [Jay] Backa. Jag skämtar inte.
- Om du använder det här, jag kommer inte att kunna hjälpa dig.
Okej?
Snälla, gör inte det.
Gör det inte.
- Nu lyssnar du på mig, Stephen,
Jag ger dig 20 sekunder att göra ett val.
20 jävla sekunder.
Jag ska ge dig tre alternativ.
Alternativ ett,
du berättar för mig vad jag behöver veta,
och vi kan alla dra iväg hem.
Alternativ två,
du vet men du berättar inte för mig,
och jag kommer att döda din dotter.
- Hej! - Stephen, gör inte det.
- Alternativ tre,
jokertecknet.
Du vet inte, och du kan inte berätta för mig,
så du skjuter den här stickan istället.
- Du är mental. - Sluta. Du kan inte göra det här.
Jay. - Kom igen, Stephen.
Gör ett val. Gör ett jävla val.
Annars, (Daisy skriker)
(grupp skriker) (Daisy skriker)
(skottsprängning)
(kuslig musik)
(kuslig musik fortsätter)
Okej?
Okej. Okej.
Det är okej. Koppla av.
Nu vet du att jag inte skulle ha skadat dig, älskling, eller hur?
- Åh Jesus.
Okej. Åh, okej.
Ge mig det här. Ge mig det här, Steve.
Där går vi.
Okej, okej. (kanon klingar)
Kom tillbaka hit. Kom igen.
Daisy, låt oss ta dig härifrĺn. Okej?
Kom igen. Låt oss ta dig härifrĺn.
Okej? Kom igen.
Kom igen. Steve.
Kom igen. Det är okej.
Det är okej. Okej, Stephen.
Stephen, jag måste få ut henne härifrån. Okej?
Kom igen.
Kom igen, kom igen.
Låt oss ta dig härifrĺn. Okej?
Titta inte där borta. Okej?
Det är det. Kom igen, Daisy.
Daisy, kom igen, snälla.
Det är det. Okej, Daisy.
Så här med mig. Kom igen, snabbt, snabbt.
Nej, nej, titta inte. Titta inte.
Så här, på det här sättet.
Kom igen.
(kedjor klirrar)
(helikopter brummande) (radioprat)
- Det här handlar inte om dig! - För helvete, Jay.
- Det här handlar inte om dig eller någon dödslagen ex-soldat
eller några barn.
Nu, vad är det med den telefonen?
För jag kommer att få det ur dig.
- Jaha? Ledsen. - Ja!
- Ja. - Ja.
- Du tror att jag inte läste din fil
innan jag gick med på detta?
- Du vet fan allt om det där.
- Åh, rätt. Okej, okej då.
Tja, förklara för mig varför det var motiverat
och förklara för mig varför de inte bara kommer att dra iväg dig
så fort vi är klara.
- Har du hört talas om sidoskador?
- Ge mig inte den där skiten.
Hon var obeväpnad och du visste det.
– Tja, om jag visste det så hade jag inte varit här. Skulle jag?
Men låt oss prata om din fil, Max.
- Åh, rätt. Ja. - Jaha?
Låt oss prata om din jävla fil.
När hade du senast
att fatta ett beslut på en delad sekund
om folks jävla liv berodde på det?
- Ge mig inte skiten.
Du vet att jag har sett min del av det, Jay!
- Jaha? - Ja.
- Du bör komma ihåg hur det fick dig att känna dig.
- För helvete. Fy fan! - Sluta peka finger
på mig om saker du vet fan om!
(spänd musik)
Låt mig berätta en sak, Max.
Saker och ting kommer att bli jävla fula
innan de blir bättre.
Vill du gå iväg?
- Tror du att jag vill? - Du vill jävla
gå iväg? - Du tror vill att gå iväg? - Var då min gäst!
Var min gäst! Gå iväg!
(spänd musik)
- Den där stranden som ska beskjutas om drygt en timme?
Min mamma och mina barn är på den stranden.
Okej?
Så vi borde sluta med det här, okej?
Och det är bättre att vi kan regressera den här dödslagna ex-soldaten
för just nu kan jag inte få tag i dem
att säga åt dem att gå därifrån.
- Okej. Okej.
- Okej? Så jag minns.
Jag minns hur det känns.
Fy fan. Jag minns hur det känns.
(Max flämtande)
Jay,
Jay, vi har bättre kort att spela.
- Nåväl, låt oss gå till jobbet.
(spännande musik)
(klockan piper)
(spänd musik) (kedjor som klickar)
Vad minns du? Tänka.
Kom igen.
- Snälla, Stephen. Vi har inte mycket tid, tack.
- Stephen, snälla, tänk.
Stefan.
- Okej, okej. - Pressa mig inte, Stephen.
Jag behöver att du minns något.
- Släpp henne.
- [Max] Vi släpper henne.
Okej? - Låt henne.
- Vi släpper henne. - Jag släpper henne.
Jag låter henne gå. Du har mitt ord.
Du har mitt ord.
Vad minns du?
(kedjor som klickar)
Kom igen, kompis.
- Berätta bara vad du minns.
Vi låter henne gå.
Vi lovar. - Titta.
– Det är ett oljebolag.
(kuslig musik)
- Ett oljebolag?
Ett oljebolag. Stefan? Ett oljebolag, ja.
- Klaipeda, Klaipeda olja.
- Klaipeda, Klaipeda. - Klaipeda?
- Klaipedos olja. - Sök efter det.
- Japp. Okej.
Så Klaipedos Oil, de har fem lager inom 50 miles
där vi hämtade honom.
- Åh ja. - Ska du ringa?
- Det är jag. - Okej.
Okej. (telefonen ringer)
Det är okej. - Ed? Ja.
- Hon kommer att klara sig.
- Ja. Ed, Ed?
- [Ed] Vad har du för mig då?
- Vi har en solid ledning.
- [Ed] Rakt upp?
- Ja, han har delvis erkännande på platsen.
Det är ett lager som tillhör ett litauiskt oljebolag.
Det finns fem nära där vi hittade honom.
- [Red] Fem? Vi behöver det ner till ett.
- Nej, inte skit, Ed.
- [Ed] Det finns bara en fågel i luften
och vi har inte tid att razzia alla.
- Tillåtelse att spela ess?
- [Ed] Det här är vårt sista tärningskast, Jay.
Glöm inte det. Tillstånd beviljat.
- Bra.
(mild musik) - Okej.
- Max? - Okej. Ja?
- Täck över honom.
- Vad?
- Täck över honom.
- Vad gör vi, - Täck över honom!
- För helvete.
- Joe? - Joe?
- Bli av med den här klumpen. Få honom härifrĺn.
- Här. Okej.
Okej? Bara för en sekund.
Okej. Okej.
Jesus jävla Kristus.
(klangmusik)
(helikopter brummande) (radioprat)
Känner du dig nöjd med dig själv?
– Det fungerade, eller hur?
Titta Max, vi är verkligen nära gränsen här. Okej?
Sedan avslutar vi det.
- Ja, men du bryr dig väl inte om slutresultatet?
Du gör bara det här för att rensa ditt namn.
- Så tänk om jag är det?
Titta, döm mig inte. Okej?
Jag gjorde ett misstag och jag försöker rätta till detta nu.
- Ja, genom att göra gott
eller genom att komma undan med det? - Spelar det någon roll?
Spelar det någon roll? - Det borde det, ja.
Ja, det borde det.
- Ja, det är inte din jävla sak.
Okej?
- Men vi har 30 minuter till deadline.
Okej? - Ja, ja.
- Så låt oss bara fortsätta med det.
Okej?
- Jag behöver bara ett par minuter.
Jag måste reda ut huvudet.
- Hm, är det ett erkännande av svaghet?
(grusknasande) (spänd musik)
(klockan piper) (spännande musik)
(pistolsprängning)
- Det ser inte ut som att det är för länge till deadline, gott folk.
Fortfarande inga tecken på en lösning, andrum,
eller kavalleriet som kommer för att rädda oss alla.
Nu, här är hur farbror Joe tror att det kommer att spela ut.
Och jag varnar dig, det kommer inte att bli vackert.
(missil sprängning)
När Petrov väl har dykt upp på WWW,
Vlad ska börja fåglarna att flyga
och stövlarna marscherar över hela lilla Litauen.
Uncle Sam och hans Nato-kompisar har alla skrivit på ett avtal
det är allt för en och en för alla.
Så de kommer att hämnas, och ingen kommer att backa.
Det har byggts i årtionden,
men det kan vara över på några dagar. (flygplan surrar)
(skottsprängning)
Bästa scenariot?
Det är stövlar på marken
och ett stort gammaldags krig i Europa
det kan gå åt båda hållen.
Men Vlad kommer inte att vara kvar så mycket längre.
Han är sjuk. Han vill ha sin plats i historieböckerna.
Anledningen är att våra skolor lär oss mer om Hitler,
Stalin och Bin Laden än vad de gör om Lincoln,
Gandhi och Mandela.
Så min dollar är på att han trycker på den stora röda knappen.
Och när han gör det,
det finns en hel massa andra som kommer att drabbas också.
(missiler susar)
Då, kaboom.
Saker och ting kommer aldrig att bli sig likt igen.
Så om det är dags för röda knappar, så vill jag bara säga,
tack till er alla för att ni ställer upp
med en gammal man som delar sina slingringar
över radiovågorna.
Ni har varit mina biktfader, mina utmanare, mina kamrater,
och jag och Jack höjer ett glas till er alla.
Vi har inget kvar att säga
annat än Gud hjälp oss alla och Gud välsigne Amerika.
(datorpip) (orolig musik)
(spänd musik)
- Hej, Stephen.
(orolig musik)
(Stephen andas)
Åh, det.
(Stephen gnäller)
Det är okej.
(Steven gnäller)
Shh. Det är okej.
(Stephen gråter)
Okej, okej.
Okej, det är okej, son.
Du är säker.
(kedjor klirrar)
Du är säker.
Du är säker, son.
Du är säker nu.
(Stephen gråter)
(långsam musik)
- [Jay] Nu, David, du vet vad vi behöver.
- Okej, bara, - Okej?
- Det är min son.
Jag ska försöka förklara, Stephen, så gott jag kan.
Du måste ha så många frågor,
men du känner igen mig.
Så den delen av ditt minne är fortfarande intakt.
Det är bra.
Stefan?
Jag vill att du ska veta att jag vill försöka hjälpa dig,
men vi är korta, vi har ont om tid,
men jag vill att du ska veta allt
innan min död var sann.
Förstår du?
Bra.
(kuslig musik)
- Mrs Fairfax?
- Ja?
- Jag jobbade med din man.
Jag är rädd att jag har dåliga nyheter.
(Stephen andas)
– Jag vet att du måste vara arg.
Jag skulle vara det.
Jag var tvungen att skydda dig.
Jag vet inte hur mycket du vet om min militära bakgrund,
men vid den tiden jobbade jag
för den brittiska underrättelsetjänsten i Kosovo.
Jag var tvungen att göra ett val, Stephen.
(klangmusik)
Jag var tvungen att göra ett val
mellan att hålla min familj eller att hålla min familj vid liv.
Det är inget val alls, Stephen.
Inga.
Jag vill att du ska veta,
valet jag gjorde att försvinna
från ditt liv berodde på att jag levde efter det mantrat.
(David andas)
Du förstår, när jag blev kompromissad,
min död var oundviklig.
Människorna som var efter mig, Stephen,
de skulle inte ha slutat förrän jag var död.
Jag hade inget val.
Det var en affär jag var tvungen att ta.
Jag fejkade min död,
en legosoldat som tar pengar från vår regering,
han tog mitt huvud, tog belöningen och jag smög undan.
Du måste förstå, Stephen,
att dessa, dessa människor inte skulle ha slutat.
De skulle inte ha ryggat för att döda er alla.
Och de skulle ha gjort det på ett sådant sätt
som får dessa människor att se ut som flickscouter.
Jag har sett dig på långt håll.
Jag har.
Jag var där på ditt bröllop.
Jag var där när dina barn föddes.
Jag var där när du blev soldat.
Du såg mig inte, men jag var där.
Och min son, jag är så stolt över dig.
Du och jag kommer att få chansen att göra något fantastiskt för,
ja, det kommer aldrig att bli känt utanför detta rum,
men vi, vi kan göra det tillsammans.
Du måste nå djupt in i dig själv, Stephen.
Du måste ge dem vad de vill ha.
Stephen, titta på mig.
Du vet att det finns där, son. Jag vet att det finns där inne.
De vet att det finns där inne.
Annars skulle de inte fortsätta så här.
De satsar allt på dig, Stephen.
Stephen, det är viktigt att inse,
Det finns ingen plan B för det här, Stephen.
De behöver informationen. (Stephen sniffar)
– Jag kan inte, jag kommer inte ihåg någonting.
Jag minns inte.
- Det kommer du, Stephen.
Det gör du, Stephen. Du vet att det finns där inne.
De satsar allt på dig.
Du kan göra det, Stephen.
Du måste hitta adressen.
(klangmusik)
Son? Son, lyssna.
Livet, livet ger oss inga andra chanser.
Men det här är en andra chans, Stephen, för oss.
(kuslig musik)
(kuslig musik fortsätter)
Jag har gått igenom det här tusen gånger.
Vad skulle jag göra?
Vad skulle jag säga till min son om jag fick träffa honom igen?
(David flämtar)
Jag trodde aldrig att jag skulle få det här samtalet
att komma hit och se dig.
Du kanske tänker så här,
du kanske tror att de har torterat dig, Stephen,
men det har de inte.
Det här är inte tortyr.
De försöker stimulera ditt minne, Stephen.
Och det fungerar. Jag kan se det i dina ögon, Stephen.
Det fungerar.
Du behöver bara nå det sista steget
och säg det, Stefan.
Och sen kan vi åka hem.
Vi kan göra något betydelsefullt tillsammans, du och jag,
vi kan vara vid ett annat avgörande ögonblick i historien.
Bara den här gången är du pivoten, Stephen.
Du är pivoten.
Du kommer att rädda världen, Stephen.
Vi kan åka hem, Stephen.
Vi kan gå hem, son.
(Stephen och David andas)
Kom igen, Stephen.
Kom igen. (Stephen sniffar)
(explosionssprängning)
(spännande musik)
(spännande musik fortsätter)
(klockan piper)
(spännande musik)
Det kommer. - Okej.
- B, B, B, U, R,
B, U, R, I, Y. g,
Begrava G.
- Bury G. - Bury G.
- Begrava G.
(grupp suckar)
- Bra gjort, Stephen.
Bra jobbat. - Ja.
Tack, Stephen.
- Joe, gör i ordning trupperna.
- Det här är min son.
Du har jävlas med min son.
Nu har du vad du vill ha.
Släpp honom nu som vi kommit överens om.
- Ja. - Okej.
(telefonen ringer)
- (suckar) Kom igen, kom igen.
- Jag kan inte stanna.
- Ed?
- [Ed] Jag hoppas att du har några goda nyheter till mig.
Det är ett helt paket kort som spelas. Vi har inte tid.
- Vi har en adress.
- [Ed] Skämtar du med mig?
- Nej, jag skojar inte.
- [Ed] Nåväl, spill det. Vi har SEAL-team redo att gå.
Jag behöver bara platsen.
- Ed, lyssna på mig.
Jag vill att den övertygelsen ska upphävas.
- Ska göra allt, - Förstår du?
- [Ed] Jag har gjort mitt bästa, kompis. Jag har gjort mitt allra bästa.
Det du har gjort idag kommer att beaktas.
- Okej.
Han är på Buriy G, Klaipedos oljelager på Buriy G.
- [Ed] Vänta där, låt mig ringa in den.
Du är en bra soldat, Jay.
- Tack, Ed.
- [Ed] Ta hand om dig själv, kompis.
- Är det okej?
Vad händer nu?
- Jag har min kniv, Stephen.
Få inte panik, Stephen.
– Fåglarna är i luften.
Det är över.
- Jösses.
Funkade det faktiskt?
(skiva kniv)
- Tack.
Fortsätta.
Gå och ring din mamma.
(långsam musik)
(telefonen ringer)
- Ja.
(skiva kniv)
Ja, ja. - Vad är det?
Vad hände? - Allt är bra.
Allt är bra. - Är du okej?
- Jag vill bara säga tack.
- [Mamma] Tack för vad?
- För att du finns där för mig och barnen, vet du?
- Måste gå härifrån, son.
- [Mamma] Självklart finns jag där för barn och dig.
Vad är grejen?
– Nej, nej, jag är bra. Jag mår bra.
Ja, jag, vi ses senare.
- Måste bara komma ut, Stephen.
- [Mamma] Okej, vi ses senare.
- Okej, hejdå.
(spännande musik)
- Joe! På mig!
(spännande musik)
- [Max] Nej, skjut inte!
(klockan tickar)
(spännande musik)
- Stephen, hej.
Hej, det kommer att ordna sig.
Det är okej. Det är okej, Stephen.
Jag är bara en skådespelare.
(Daisy skriker)
- Alla ner!
Allt nere. Alla jävla ner!
Alla ner. Alla ner.
Alla ner och rör på sig inte.
Rör dig inte.
(spännande musik)
Rör dig inte.
- Ska komma ut. - Stephen, tappa inte bort det,
jävla, Stephen.
Vi hade en deal, David, händerna över huvudet!
Nu!
(Jay skriker) (spännande musik)
Vi hade en deal!
(kuslig musik)
(kuslig musik fortsätter)
- Den här killen frågar mig, den här killen frågar mig.
Ja, jag känner honom.
(kuslig musik)
(barn som chattar) (kuslig musik)
- [Jay] Vad du än gör, ja, bra, bra.
(kuslig musik) (Jay skriker)
- [Max] David, det kommer att ordna sig.
(kuslig musik)
(grupp skriker) (kuslig musik)
(kuslig musik fortsätter)
(klockan piper)
(Helikopter brummar) - Ah, ja, sir.
Damma av in.
- [Soldat] Visst, säkerhetseko, klar på scenen.
- [Soldat] Kopierar du?
(radioprat)
- [Soldat] Enhet två flyttas till position.
Enheterna tre och fyra behåller täckning.
- [Soldat] Roger, sektor sex.
- [Soldat] Någon kommer ut, kompis.
- [Soldat] På min signal.
- [Soldat] Det här är eko-noll-nio. Vi har fientliga.
- [Soldat] Zero-18-räv, ögonen på bravo.
- Släpp ditt vapen. - Kontakta, vänta ut.
(skottsprängning) (radioprat)
(spännande musik)
(klockan piper)
(helikopter brummande) - Noll, det här är 18 Alpha.
Jackpot på bravo one.
(radioprat) (helikopter brummande)
(klockan piper) (spännande musik)
(spännande musik)
(datorpip) (spännande musik)
(spännande musik)
(klangmusik)
♪ BRN ♪
♪ Händerna från mig, jag, mig ♪
(hiphop musik)
(hip hop musik fortsätter)
♪ Började suddigt men den synen blir tydligare ♪
♪ Jag litar inte på någon förutom mannen i min spegel ♪
♪ Jag känner pressen, ja, vikten ligger på min rygg ♪
♪ Jag vill bara ha fred ♪
♪ Jag gillar inte våld som om jag är Max ♪
♪ Dra tillbaka det, vi på kartan ♪
♪ Men de skulle hata där vi är ♪
♪ Måste tänka utanför boxen ♪
♪ De kan inte hata på planen ♪
♪ Jag är kreativ som jag är Jay ♪
♪ De kan inte vara i vägen ♪
♪ Jag försöker inte vrida media ♪
♪ De sprider skit i flera dagar ♪
♪ Säg sanningen och nu hatar de varandra ♪
♪ Korruption i det här livet stör mina bröder ♪
♪ Ingen lögn, jag dör hellre ♪
♪ Jag kan inte jävlas med undercovers ♪
♪ Mer tid, de gömmer sig bara ♪
- Flytta dig. ♪ Som att de fryser ♪
♪ Undercover ♪ - Bra.
♪ Allt de gör är att försöka ♪
♪ Och bryta ner mig ♪ - Klipp, klipp.
(gruppen klappar) ♪ Du tar ut mig ♪
♪ Allt de försöker göra är att bryta min krona ♪
♪ Men jag är inte Paddy McGuinness, ♪
♪ Så du tar inte ut mig ♪
♪ Så livet kan förändras ♪
♪ Ja, du vet att skiten blir lite svår ♪
♪ Han gick från Liverpool till att vara någons livvakt ♪
♪ Nej, vi sitter inte i denna shorty här ♪
♪ Han levde stort och förlorade handlingen ♪
♪ Nu sitter han verkligen i mörkret ♪
♪ Ah, och nu är hans tankar borta ♪
♪ Han vet inte vem han ska lita på och livet blir för mycket ♪
♪ Han försöker bryta ner allt ♪
♪ Han kan inte komma på det ♪
♪ Nu fick de honom i halsen ♪
♪ Han gör inte ett ljud ♪
♪ Jag tittar på min rygg för att de har tittat på mig ♪
♪ På mig som egendom ♪
♪ Måste hålla igång som Monopol ♪
♪ Jag tittade på ryggen, det finns ingen ärlighet ♪
♪ Förstå policyn ♪
♪ Jag kommer inte att spricka som keramik ♪
♪ Tja ♪
♪ Och han kommer inte låta det glida ♪
♪ Du måste tro att han är en olik ♪
♪ Men egentligen var han byggd för detta ♪
♪ Nä och han kommer inte låta det glida ♪
♪ Du måste tro att han är en olik ♪
♪ Men egentligen var han byggd för detta ♪
♪ Se, nuförtiden litar vi inte på någon ♪
♪ Sa att jag är klar ♪
♪ Jag fick visdom och jag tar bort den från mina lungor ♪
♪ Mer tid, de i interna diskussioner ♪
♪ Blir spänd, nu pratar de med ryssarna ♪
♪ Less is more, måste låta dem veta poängen ♪
♪ Bryt det rått, men det är surt när du kommer för allt ♪
♪ Men ingen vill någonsin stå ner ♪
♪ Vill alltid sticka ut ♪
♪ Mer tid, hamnar i bakgrunden ♪
♪ Berätta för honom, var försiktig med vem du agerar runt ♪
♪ Han vaknade i en galen stad ♪
♪ Allt ser knäckt ut ♪