Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
РОЗУМ
Привет! Бонжур. Гутен таг. Худжамбо. Ола!
Честит робот на "Юнивърсал Дайнамикс".
Аз съм "Розум 7134".
Възложете му задача и "Розум" я изпълнява както подобава!
Възлагайте!
Обработвам данните.
НАМЕРЕН КЛИЕНТ?
Имате ли нужда…
от помощ?
Готова съм за първата си задача.
ДИВИЯТ РОБОТ
"Розум 7134" е на разположение да му възложите задача.
Стандартно роботите "Розум" са снабдени с процесор "Алфа-113".
Ако не сте сигурни как мога да ви помогна, попитайте ме нещо за мен.
Извинете!
Знаете ли, че мога да ви помагам с пазаруването?
Или с банкирането.
С озеленяването.
Здравейте, да сте поръчвали робот помощник "Розум"?
Това "не" ли значи?
Ето безплатен стикер.
Сканирайте кода и вземете 10% отстъпка от…
Вие не се ли нуждаете от помощ?
Наясно съм с проблема.
ЮНИВЪРСАЛ ДАЙНАМИКС БЪДЕЩ КЛИЕНТ
Роботите "Розум" са програмирани за моментална телесна мимикрия, за да…
Засечена агресивност.
Комуникационният ми пакет включва стратегии за решаване на конфликти.
Диалектът ви не фигурира в базата данни.
Предайте на племето си да бъде спокойно.
"Розум 7134" ще се справи с езиковата бариера за отрицателно време.
Активиране на режим "Учене".
ПРЕВОДЪТ ЗАВЪРШЕН
Виж това, гледай!
Тук някой е умрял.
Я да видя!
Кой е? Пресен ли е още? - Познаваме ли го?
Мирише апетитно.
На вкус е противно!
Събужда се!
Това е чудовище! - Спасявайте се!
Ето, това нещо разруши бента ми.
Чудовището. - Май ще говори.
Благодаря, че проявихте търпение да разшифровам езика ви.
Аз съм "Розум 7134"
и съм готов да подобря живота ви
чрез комплексно многоаспектно изпълнение на задачи.
Дошло си да ни убиеш ли?
Не. Дойдох да изпълнявам каквито задачи… - Каза "не".
Мъртво е.
Слава богу.
Чудовището!
Някой да ме е повикал за задача?
Никой ли?
Мисията неуспешна.
Връщане във фабриката.
Активиране на предавателя за връщане.
Три, две, едно.
РЕСТАРТИРАНЕ НА СИСТЕМАТА
ДОСТЪП НАРУШЕН ПАНЕЛИ 10, 11 28 - ОТВОРЕНИ
Активиране на предавателя за връщане след три…
Яко. - Хвани го!
Две…
Хвани го!
Едно.
Чакай, спри! Недей!
Не, не, не!
Отново!
Дали това е ваше?
Заповядайте, вземете го.
Изпълнението на задачата удовлетворява ли ви напълно?
По скалата от 1 до 10,
като 10 е "напълно доволен", а 1 - "крайно недоволен,
как бихте оценили работата ми?
Отбелязвам го като десетка.
Връщане във фабриката.
Слаб сигнал.
Търсене на по-високо място.
Нуждаете ли се от подслон?
Или от препоръки за следващата ваканция?
Отговорът ви е неразбираем за мен.
Възстановен сигнал.
Три, две, едно.
Мамо, не ми е добре.
Ако повърна, значи е заразно…
Тъпчо, мама ти каза да не ядеш скакалци!
Петуния цял ден е отпред.
Най-хубавият опосум винаги е начело.
Пробвай ти да си хубавица, ако ти навра опашка в окото!
Бартлет, не навирай опашка в окото на сестра си.
Аз съм Роуан, Бартлет е от предното поколение.
Сигурен ли си?
Кои сте всички вие? Чупката!
Всички сме твои деца, без ей този.
Нека ми, като ви водя на разходка.
Мъничкото ми, къде е майка ти?
Чудовището!
Трябва да умираш по-бързо!
Менингитът мори по-бавно. Ти какво избра?
Бяс. - Спонтанно възпламеняване.
Салата от татул. - Сепсис.
Ей, аз си избрах сепсис!
Никой не го прави като трябва.
Вече го обсъдихме - мъртвите неща не обясняват защо са умрели.
Сега ще ни убият не наужким. - Извинявай, мамо!
Извинявай.
Защо още не сме убити?
Уместен въпрос.
Беше ми приятно, мамо.
Спокойно, всичко е наред.
Ехо?
Там ли си? Аз съм Розашка.
Така… Здравейте.
Това гъсоче да е ваше?
Не, то ме преследва.
Вдига шум и усложнява или прави невъзможни дори простите задачи.
Да, имат този навик.
Запечатват в ума си първото, което видят.
В този случай - теб. - Честито.
За него ти си неговата майка.
Не разполагам с програма за майчинство.
Така сме всички, караме я по нюх.
Нямайки възложена задача, приоритет е да се върна във фабриката.
Сега задачата ти е да се грижиш за него.
Задачата - поета. Режим на връщане - отложен.
"Розум" винаги изпълнява задачата.
Късметлийка си с едно, казва ти го майка на седем…
Шест малки. Позицията е на пълен работен ден.
Но си има и плюсове.
Преобладават минусите.
Имате ли данни какви грижи са нужни за този екземпляр?
Всички се нуждаят от хранене, но твоето трябва и да плува и да лети.
До есента да е научено,
защото трябва да напусне острова, преди да дойде зима.
Иначе го чака… Как да го кажа?
Да, това.
Яде, плува, до есента да лети или…
Става само с търпение.
Спокойно, мамо, жив съм!
Мощно ура.
Желая ти успех.
Довиждане!
Харесваме детенцето ти.
Дано да оцелее.
Да яде, да плува, до есента да лети.
Яж.
Плувай.
Не си хвърляй боклука в езерцето ми.
Замърсяваш.
А и убийството е подсъдно.
Лети!
Позволи ми да ти се представя. Рижко - хищник и експерт по гъските.
А последното ще ти е от полза.
Ти си от частта за унищожение.
Спокойно, няма да го изям.
Луда ли си? Може да го хапна! - Каза друго.
И ти вярваш на всичко, което чуеш? - Да.
Ще го имам предвид.
Защо ми открадна гъсочето?
Лисица съм, действам като такава. В кръвта ми е.
В програмата ти.
Ти защо ми помогна? - Аз съм робот, действам като такъв.
Търся си задачи и се грижа основни нужди да бъдат посрещнати и задоволени.
"РОЗУМ" И ВИЕ
Имам някои основни нужди.
Рижко, като експерт по гъски, посъветвай ме как се постига
"яж, плувай, полети"?
Откога го чакам този въпрос.
Да започнем с яденето.
Да, точно там!
Намирам тези за неподходящи.
Чакай, нека да проверя.
Да ти кажа, добри са.
А можеш ли да се престориш на мечка?
Идвам да похапна мед!
Смятам, че съм обект на атака.
Справяш се. - Да изпитам ли притеснение?
Извинявай, не те чувам.
Дръж, дребен!
Обичайно как го правят?
Не се получава.
Ти майтапиш ли се? Всичко е тип-топ!
А, за това ли…
Ето.
Първа част от задачата - изпълнена.
Утре ще трябва да повторим всичко отново.
Малките само това правят - ядат.
Разбирам.
Какво е това? - Захранването ми, но е повредено.
Когато липсва, разчитам на слънчевото покритие и батерии.
Ще ти се наложи да го оправиш.
Имам нужда и от нов предавател.
Все аз ли да върша всичко?
Ще срещнем друг робот, ще го претрепем и ще му вземем предавателя.
Не. Забранителните протоколи на "Розум" му пречат да вреди на другите.
Ще трябва да проумееш порядките на този остров.
И аз, и мечката, и всички ние просто се опитваме да оцелеем.
А да си добър, не е сред набора от умения за оцеляване.
А ти как всъщност се сдоби с гъсочето?
Стана инцидент.
Унищожих семейството му.
Занапред да си знаеш: такива неща не се разгласяват.
Разбрано. Не споменавай мъртвото семейство.
Рижко, по твоя преценка кога ще се научи да плува и лети?
Плуването е лесно, ще го науча по метода на майка ми.
Плувай!
Рижко!
Така няма да се научи.
Не и ако се намесваш.
Под секрет, няма да отнеме чак толкова дълго.
Твоето гъсоче не е от обикновените.
Дефектно малко ли имам?
На такива им викат "изтърсаци".
Изтърсак.
Дори семейството му да не беше избито, едва ли щеше да живее дълго.
Гледай да не се привързваш много към него.
Това е.
Ако искаш, мога тутакси да го хапна, ще ти спестя тъгуването нататък.
Не. Изяждането на задача не е равносилно на изпълнение.
Значи ще се действа.
Щом не искаш аз или някой друг да го изяде,
трябва да намериш по-безопасно място, да не е навън.
И това вече е чудесна идея!
Нов проект.
Оригването май е в повечко.
Ще се тръсне върху теб. - И ще те размаже на пихтия.
Този не е наред.
Това кой е?
Г-н Бобър ли? Местният хахо.
Всеки ден се мъчи да прегризе най-голямото дърво на острова.
Вманиачен е.
Също както си ти с твоите задачи.
С неговата програма.
Бобре, обречен си да не стане.
Целта не е да поваля дървото.
Изкуството е в самия процес.
Мозъкът ти е увреден от дървесината, която гризеш.
Куку!
Ще си върнеш думите назад, паразит!
Наистина ли г-н Бобър няма да е против да заемем дома му?
Няма нужда да знае.
Ти сериозно ли? Трябва му място за мен и моите неща.
Така е по-добре. Можеш да го уголемиш, нали?
Няма невъзможни задачи за "Розум 7134".
Роз… Седем…
Ти може да ми викаш Роз.
Роз!
Роз, Роз, Роз…
Що за свят е този, откъдето идваш, и не се изяждате?
Произходът ми не ми е известен.
А кой те е направил? - Някой ме е направил ли?
Някой ме е направил ли?
Нещастието ли поражда хумор?
Нещастие.
Да, ето.
Пробвай.
Не е смешно! - Не е смешно.
Катерици!
Неефективното ти участие ще забави процеса.
Забавя процеса.
Аз ще постоя тук.
Леко тъжен, но иначе съм добре.
Само този път.
Идеално!
Дом ли? - Повече прилича на хамбар.
Знам какво му липсва.
Как ще го кръстиш?
Определям те като Гъсоче 0001.
Тъпотия.
Развивай въображението си.
Хайде де, открий това…
у себе си.
Търсене.
Някакъв резултат? - Не.
Позабавлявай се поне веднъж и ти!
Гъсоче 0186.
Видя ли какво направих?
Номерацията му е извън поредицата.
Името му не бива да е с цифри. Така все едно някой го е намразил.
Моето име е с цифри.
Трябва да е лично име.
Лично.
Обработвам "лично".
Светъл, клюн…
Светлоклюн!
Удовлетворява ли те?
Светлоклюн?
Обработване. Би-бип-би-буп.
Удовлетворение.
Това вече е чудесно.
Много приятно.
Удобничко ни е май.
Това ли е домът ви? Имитатори! Дизайнът е мой!
Бях сигурен, че сте вие. Но вече знам къде да ви намеря.
Върхът! Сега всички ще будуваме.
Как рестартираме Светлоклюн?
Като бях малък, мама ме приспиваше с броене… На камъни!
Това ще го повреди.
Ти пък! Виж мен - добре съм си.
Може и да му разкажеш приказка, но защо да се мориш?
Как измислен сюжет би помогнал на Светлоклюн?
Малките имат нужда от сигурност и любов, и подобни врели-некипели.
И ще стане с приказки?
Те са приемливата версия на лъжата,
а аз съм изпечен лъжец.
Гледай и си води записки.
Помагай, където трябва.
Да видим…
Имало едно време един остров,
на който живеело едно гъсоче…
Светлоклюн?
Гъсочето било сам-самичко.
Роднините му били погубени.
Рано е за това!
Гъсочето имало нужда от майка.
То погледнало към звездите и се помолило на най-ярката от тях
да му изпрати някоя.
Интересното е,
че имало един прекрасен робот,
приседнал на ръба на тази звезда.
Роботът чул молбата му.
Сега е моментът. - Невъзможно!
Звукът не пътува през вакуум.
И въпреки това роботът го чул,
защото слушал с една различна своя част.
Част, която до онзи момент самият той не знаел, че притежава.
Слушал със сърцето си.
Как мама е дошла при мен от толкова далече?
Много важно!
Опитала се да те види… - Мен ли?
И паднала от звездата.
Приземила се на брега, малко по-далече от тук.
Кацането хич не било меко
и при удара много неща, които знаела, се пръснали.
Не!
Странно е - знае едно, а за друго няма и понятие.
Но със сигурност помни теб.
И когато те вижда, изпитва…
Огромен дълг.
Чувството на майчино щастие. - Мама.
Няма да си тръгна, преди да изпълня тази задача,
която ме забави, повреди,
наруши протоколите ми, с което вероятно анулира гаранцията ми.
Което на езика на роботите означава, че много те обича.
Приказката имаше ефект.
Трябва да пийна.
Как така разказваш за нещо, за което казваш, че не знаеш нищо?
Я малко по-конкретно.
За обич.
Когато си раснал, лишен от нещо,
посвещаваш доста мислене на въпросното.
За да пестя батерии, за през нощта трябва да се изключа.
И на мен ми липсва, когато спи.
Сканиране: би-боп-буп. Засечен вероятен приятел на животните.
Активирам протокол за междувидово общуване.
Привет. Бонжур. Худжамбо.
Аз съм Гъсоче 0186.
Можеш да ми викаш…
Мислех, че до лятото ще имам поне един приятел, но всички…
Бягат с писъци? - Да.
Моят опит показва същото.
Рижко? - А де! Съвсем нормални сте на вид…
Благодаря.
Покажи ми елен.
Мечка, бодливо прасе, катерица.
Опосум, видра.
А сега - скунк!
Не искам да изобразявам скунк.
Скунк!
Скункче, скунче.
Как го правиш? - Прегрявам фалиевите си намотки,
после ги заливам с хидравлична течност.
Прегряването не изсушава ли вторичния модул за охлаждане?
Не и ако първо охладя сензорите.
Образцов ден за плувни проби.
Розашка?
Разядки.
Скучаеха и им се гледаше давене.
Близостта на смъртта. - Придава яркост на самия живот.
Самата истина.
Основните задвижващи накрайници - в стартова позиция.
Започва! - Да идем да гледаме.
Бързо! - Ще потъне ли?
Или ще получи хипотермия?
Не. Вероятно ще загине от самия удар.
Знаете ли какво се замислих?
Да остана с вас за зимата.
Не.
Умря ли вече?
Май се получава.
Хванах му цаката.
Браво, Светлоклюн!
Изискването да плува - изпълнено.
Това е давене.
Не, това е плуване.
Да, благодаря на всички.
Ограничи периметъра, за да останеш в полезрението ни.
Роз, трябва да бъде независим, ако ще отлита на юг.
Предпочитам го независим близо до дома.
Няма да умре.
Доста е възможно.
Малко вероятно е да умре точно сега.
Умираш ли?
Бъди добър, умри надолу по течението.
Добре съм, плувам.
Май трябва да потърся не толкова странен остров.
Те са аз.
Аз съм те.
Идвам!
Привет. Бонжур. Коничиуа. Худжамбо.
Аз съм Гъсоче…
Умираш ли?
Защо все това ме питате?
Аз плувам.
Не се прави така.
Напротив, проучих илюстрацията. Мога да ти покажа.
Я чакай.
Ти си то! Ти си гъшеподобното, отгледано от чудовището.
Чудовище? Гъшеподобно?
Предизвикваш сериозен интерес.
Звучиш съвсем нормално.
Кривата на обучение е в рамките на очакваното, ще съм готов преди есента.
Почти нормално.
Защо си тук? Онова нещо умряло ли е?
Я какво си имаме.
Стига бе.
Почти се крепи на водата. - Привет!
И вие имате пера и криле.
Може би имаме общи теми за разговор.
Нямаме нищо общо с теб. - Странните пернати са в другия край.
На това ли викаш крило? - Предизвикваш болка.
Пробвай да плуваш с краката.
Ти не си един от нас.
Отлитай!
Роз!
Светлоклюн!
Чудовището!
Идва!
Яж слабите и бавните, не ме закачай!
Светлоклюн! - Това е Каменозъб, извади го.
Роз!
Роз, побързай!
Светлоклюн, гледай само в мен.
Плувай с всичка сила.
Сниши се!
Не.
Той ще ме изяде.
Защо ме нападна?
Защото си изтърсак.
Просто искаше да общува със себеподобни.
Но не принадлежи на вида ни.
Припокрива се на 98% със… - Не, не съм като вас.
Да си вървим, мамо.
Момент, да не би да мислиш, че онова нещо ти е майка?
Да. Не… Ами не знам.
Нещото уби майка ти.
Публична тайна е.
Благодаря, че не спираш да дрънкаш.
Вече знам кого да изям първо.
Роз, припомни си местните порядки! - Престани. Тръгваме си.
Надявам се, че това общуване… - Стига, мамо.
Само възнамерявах…
Роз!
Ще се видим за вечеря. Това не е краят!
Как се превърнах в това?
Искам истината.
Стана злополука.
Ти ли го направи?
Да.
Но не беше виновна.
Защо не ми каза?
Не мислех, че информацията ще ти е от полза.
Не ти решаваш.
Как съм могъл да повярвам?
Мислех ви за мое семейство.
Наистина ли?
А е съвсем очевидно. Какъв съм глупак!
Сгреших в изчисленията.
Трябваше да предвидя вълните на емоциите ти.
Само вина ли е било? От угризения ли го направи?
Търсех си задача. - Радвам се, че съм ти я предоставил.
Събитията, довели до тази ситуация, не бяха умишлени.
Кажи го на братята и сестрите ми, и на истинската ми майка.
С тях съм можел да бъда нормален, да съм гъсок, който лети и плува, а какво съм аз?
Днес плува задоволително. Ако продължиш тренировките…
Пак няма да съм си на мястото.
Разбирам. - Нищо не разбираш.
Нищо не чувстваш.
Не си ми майка.
ЮНИВЪРСАЛ ДАЙНАМИКС
Ние сме "Юнивърсал Дайнамикс" и нашата страст е дизайнът.
Екипите ни обикалят света и приветстват онези,
които мечтаят за живот по план, в който всяка нужда е предвидена
и нищо не е пренебрегнато.
Накъде по-хубаво от това?
И ето -
представяме ви роботите помощници от серията "Розум".
Направени са така, че да се впишат гладко в обществото,
дори в домовете ви.
Един робот на всеки петима души
ви гарантира 40% повече свободно време и повече щастие.
На слънчеви батерии… Всеобщи любимци.
Роз, Роз…
Те винаги са на слънце.
Всеобщи любимци!
Част от семейството на "Юнивърсал Дайнамикс".
Привет. Бонжур. Худжамбо.
Честит робот на "Юнивърсал Дайнамикс"!
Аз съм "Розум 6262".
Името не бива да съдържа цифри.
Ще те наричам Отломка.
Отломка е готов за първата си задача.
Първата ти задача е да ми помагаш да изпълня своята.
Задачата приета.
Възложете му задача и "Розум" я изпълнява както подобава!
Да кажем, че задачата не може да бъде изпълнена.
Управлението на "Розум" гарантира изпълнение на всяка задача и при…
Перифразирам: имам задача, която стана невъзможна за изпълнение.
Подходът ми към проблемите сега разчита на импровизирани решения.
Обработката на данните се случваше тук, но се премести тук.
Може ли пак да обясниш какво правим?
Измислям си разни неща!
Не знам какво върша, а трябва да знам, защото той разчита на мен.
Каква задача би могла да затрудни "Алфа-113"?
Процесорът "Алфа-113" побира цялото човешко познание
и го съчетава с най-мощното разумно устройство, разработено от човека.
Имам дете.
Добре.
Може ли да проведа диагностика?
Чувствам се добре.
Не би трябвало да чувстваш нищо.
Пренаписал си програмата си, така ли?
Правя го вече месеци наред.
Само така можех да изпълнявам задачата.
Това е сериозно.
Ти си дефектирал.
Намираш се на грешно място и си се превърнал в погрешно нещо.
Трябва да се върнеш във фабриката.
Вземи.
Ще те поправят.
"Розум 7134", мястото ти е там.
Редно е да ми казваш, преди да изчезнеш така.
Три неща се опитаха да ме изядат, докато идвах.
Роз?
Съсипахме всичко.
Ти го съсипа.
Изобщо не си експерт по гъските, нали?
Поне знам какъв е вкусът им.
А това да не е…
Действащ предавател. Ще ме свърже с онзи, който ме е направил.
Значи си тръгваш от тук.
Открих къде трябва да бъда.
Къде ми е мястото.
Не ме разбирай грешно,
ама хич не ми се ще да видя мястото, където си си на мястото.
Мисля, че имат нужда от мен. И ще ме поправят.
Може там някъде да има дребно създание, което се нуждае от помощта ми.
А, не.
Това да не са…
Той няма време!
Размърдай се, трябва да го изпратим в полет.
Едва ли ще ни допусне пак до себе си.
Спокойно, няма други приятели освен нас.
Няма избор, ще се съгласи.
Няма!
Мутацията, която те е направила малък, няма връзка с умението ти да летиш.
Да сте по-наясно с летенето, отколкото с плуването?
Не.
Роз, каквато и задача да мислиш, че изпълняваш, приключи.
Можеш да си вървиш.
Олеле.
След всичко, което направихме за него!
И ще го оставиш ей така?
Няма.
Не се пазарим с живота ти.
Ако искаш да го направиш, можеш да отлетиш.
И всеки ще си отиде там, където му е мястото.
Наистина ли мислиш, че ще успеем?
"Розум" задачите изпълнява както подобава.
Непознатият път може да е мястото, където си се изгубил, а после - открил.
Може да има препъникамъни, да падаш, да ставаш, но ще има и какво да разказваш.
Времето ще отлети, ако дълго се колебаеш и си твърде предпазлив във всичко.
Трябва ти засилка.
Знам, че тези криле не са направени за ходене.
Готов ли си? - Трябва да съм.
Където си сега, е безопасно.
Но с безопасно няма да стигнеш никъде.
Не знам какво да кажа.
Хубаво.
Ако смело погледнеш страха в очите,
ако се сбогуваш с него,
може би веднъж поне
ще откриеш част от теб, оставала скрита,
оставала скрита.
Ако последваш сърцето си…
Сега!
…до ръба на пропастта,
ако смело пренапишеш съдбата си…
Аз съм високо!
Ако скочиш
и усетиш падането като полет,
ще е все едно че летиш…
Не знам какво да правя сега.
Роз?
Нищо ми няма.
Хайде отначало.
Няма смисъл, съвсем малки са. Не можеш да летиш с него.
Ще намерим някой да може.
Вкъщи ли си? - Имаме предложение за теб.
Инструктор по летене? Що за нещастник изкопа…
Запознай се с Мълния.
Разочароваш се, че крилата били малки?
Малките крила са като резци, като нокти, дерящи небето.
Това е нещо друго.
Покажи ми резците си.
Красота. Започвай!
Помни, че всичко, което може той, го можеш и ти.
Нали няма опасност за него?
Вероятно.
Следвай ме.
Формата ти изисква повече усилие, за да летиш право,
но улеснява завиването и спускането надолу.
Може да целунеш небето.
Готов ли си?
Може да целунеш небето.
Като за гъска, хич не е зле.
Може да целунеш небето.
Именно! Повтаряме.
Може да целунеш небето.
Заслужаваш похвала.
Благодаря…
Дълговрат - един от водачите на предстоящия прелет.
Наблюдавам ви от известно време.
Ти си първата гъска, която си прави труда да е любезна с нас.
Гъшият род е доста чепат, подозрителен към всичко и всеки.
Но поне сме приятни събеседници.
Така ли?
Не, биваме доста досадни.
Само клюкарстваме.
Светлоклюн е най-интересният между нас, но едва ли някой ще го признае.
Кога отлитате?
След седмица.
А Светлоклюн може ли…
Издръжливост.
Дръж го по цял ден в небето.
От зори до мръкнало - никакво кацане.
Ясно ли е?
Ясно.
Никой не очакваше Светлоклюн да постигне толкова много.
И ти го знаеш.
За него е по-опасно, отколкото за когото и да е.
Но има шанс,
ако там, където силите вече не го държат, сърцето му дава крила.
Сърцето му е 48 мм.
Съдейки по видяното,
сърцето му е много по-голямо отвътре, отколкото отвън.
Издръжливост. После пак ще говорим.
Ако смело погледнеш страха в очите,
ако се сбогуваш с него,
може би веднъж поне
ще откриеш част от теб, оставала скрита,
оставала скрита.
Ако последваш сърцето си
до ръба на пропастта,
ако смело пренапишеш съдбата си.
Ако скочиш
и усетиш падането като полет,
усетиш, че летиш.
Не се отказвай!
Хайде, дребен!
Връщай се в небето - там ти е мястото!
Деликатна мотивация - майчино умение, което ще усвоиш.
Браво, момко!
Може да целунеш небето.
Този какво прави тук? - Да не мисли да идва с нас?
Още ли не сте изгладили отношенията? - Още.
Моля за внимание.
Отново му дойде времето.
Предстои тежък полет на хиляди километри.
В течение на вековете тези прелети са били изпитание и школа за нас.
А сега се присъединете към ятата си. На добър час!
Ето те и теб, точно навреме.
Здравей, Светлоклюн.
Ти знаеш как се казвам?
С Роз се знаем отдавна.
Предстои ти невероятно пътешествие. Завиждам ти.
Първата миграция е ненадминато преживяване.
Благодаря.
Ще се радвам, ако се включиш в ятото ми.
Скоро не е имало младок в редиците ни.
Идваш ли? - Обещавам да не изоставам.
Подреди се вдясно близо до мен… Не, вляво, не… от тази страна.
Този полет ти е подарък от Роз.
Да, разбирам го.
Изобщо не разбираш.
Да виждаш тук гъски от твоя калибър?
Злополуката, убила семейството ти, е твоето спасение.
Не бях го поглеждал по този начин.
Животът предлага чудни изненади.
Благодаря за грижите за моето…
За грижите ти за Светлоклюн.
Довиждане, Роз. За мен е чест да те познавам.
Не знам към какъв вид принадлежиш, но той сигурно ще е много горд с теб.
Малко съм поочукана за лице на вида си.
Според мен блестиш като нова!
Хортензия, покана ли чакаш?
Няма да прелетиш, ако не полетиш.
Явно вече е време.
Така е.
Като се върна, ще бъдеш ли тук?
Няма.
Радвам се, че отиваш там, където ти е мястото.
Виж, Роз…
Аз съм…
Светлоклюн!
Нуждая се от засилка.
Ей, малкият!
Лети както ти си знаеш, не се води по тях.
Добре.
Довиждане, Рижко. Благодаря ти.
Готов ли си?
Трябва да съм.
УКАЗАНИЯ
ЗАДАЧАТА ИЗПЪЛНЕНА
Роз?
Аз…
Светлоклюн, следвай ме.
Сигурно си доволен.
Да, Светлоклюн е там, където му е мястото.
Може да се върнеш към живота си на единак, борещ се да оцелее
на остров, където всеки дебне да те излапа.
Ами да, а ти върви на непознатото място, където не си бил и не знаеш какво те чака.
Ами да! - Да, така че…
Всичко е точно. - Да!
Направо страхотно! - Страхотно.
Дори…
Страхотно.
Не че е важно, но кой казва, че трябва да си идеш?
Не знам точно. Предполагам, че те.
Програмите ти?
Време е да се покрия за зимата.
Рижко?
Освен ако не решиш да останеш! Ще се мотаем заедно, ще правим разни неща.
Как познаваш, че обичаш нещо?
Или някого.
Ако обичаш някого, добре е да му го кажеш.
Ами ако вече е късно?
Тогава не знам.
Рижко?
"Розум 7134" изпълни задачата.
Активиране на предавателя за връщане след три, две, едно.
Получен е сигнал за помощ. Уточняваме локацията.
Какво ти се върти в ума?
Забравих да кажа нещо.
Нищо, и така са те чули.
Понякога душите разговарят по свой си начин.
Трябва да се спуснем и прислоним някъде, докато отмине бурята.
Не се отделяйте.
Там! След мен!
Хайде.
Скрийте се. Ще отдъхнем тук, докато премине страшното.
Не вдигайте никакъв шум.
Хонкингтън, стига кълвал каквото ти падне!
Миграциите са доста изтощителни.
Всички ме мразят.
Роз?
Роз, какво правиш тук?
Много се радвам са те видя!
Трябваше да ти кажа нещо, а тогава нямаше време.
Роз, аз…
ЗАМЪРСЯВАНЕ
Нашествие на животни. - Задачата приета.
Задачата приета.
Моля ви, оправете редиците.
Стегнете се!
Нищо не става.
Никой "Розум" не може да ви навреди.
Забранителните му протоколи го възпират да наранява другите.
Ти не се боиш от тях.
Отраснал си с такъв.
Не разбирам.
Те са в паника, ти - не.
И единственият ни шанс е да ни поведе някой, който не разсъждава като гъска.
След мен!
Дали да не го обмислим?
Навигацията повредена.
Ще ги накарам да те следват.
Щом тръгнат след теб, изведи ги.
Клъв, Хонкингтън, следвайте ни.
Светлоклюн, повеждай!
Да бе, какво ми пречи!
Щом аз го мога, и вие го можете.
Хайде!
Остър завой.
Спусни се. Издигни се. Точно така.
Добре че доживях да го видя.
Ще ви спечеля време.
Следвайте Светлоклюн и не ме чакайте.
Не изоставай.
Точно така.
По-бързо, по-бързо!
Напред.
Светлоклюн.
Рижко?
Роз?
Роз, здрасти!
Какво правиш тук?
Може би изключих предавателя.
Светлоклюн може да не иска да съм тук,
но трябваше да знам дали е успял.
Нарушаваш правилата?
Не трябваше ли да изпълняваш командите им?
Радвам се да се видя с приятел.
Но защо не спиш зимен сън?
Навън е ужасно време.
За пръв път виждам такава буря.
Студът проникна чак в бърлогата ми, а тя е много дълбока.
Опасно ли е за другите?
Да.
Дали е добро решение?
Напролет целият остров може да е само наш!
Какъв интерес имаш всички на острова да изгинат?
Не ме харесват.
И мен не ме харесват, но спасението им зависи от нас.
Животът предлага чудни изненади.
Добре де.
Тук.
Ще намериш ли още?
Мамо? - Всичко ще бъде наред.
Какво правиш тук, гадино?
Гадна работа, вече е пукнал.
Изобщо не е смешно.
Г-н Бобър!
Добре съм.
Не се отказвай.
Изглеждаш зле.
Всички ли са налични?
Може би остана още един.
Разберете се навън!
Това са бебешките снимки на Светлоклюн. Не ги пипай!
Какво…
Не, не!
Стига! Да не би да растат по дърветата!
Не и не. Само на Рижко е.
Да сте ми виждали бебоците?
Миризливи, кресливи, хапливи?
Всички ще умрем!
Този защо се е довлякъл?
Страхотно, много ще помогне!
Чупката! Много пот излях за това!
Рижко, какво става?
Вкара в едно помещение хищници и храна.
И ето ти изненада!
Обядът ми!
Рижко. - Какво?
Помогни им.
Тишина!
Гадината ще държи реч.
Повечето от вас ме мразите, аз пък мразя повечето от вас.
Всеки от присъстващите мрази някого.
Но сега всички сме тук и нещата стоят така:
подаде ли се някой навън, ще умре,
а ако вътре не се погаждаме, всички ще умрем.
Дава ни се едничък шанс да презимуваме - тя ни го подарява.
"Нещото", "чудовището".
То си има име - Роз.
И докато всички бягахте от нея, обирахте я или й се присмивахте,
Роз се мъчеше да отгледа едно същество.
Мъник, който нямаше никакъв шанс.
И аз се държах зле.
Роз ви спаси от бурята, направи това убежище.
И макар да й предлагах да ви оставим да измръзнете,
тя рискува всичко, за да ви съберем тук.
Знам, че всички имате инстинкти, благодарение на които оцелявате.
Но за да оцелеем,
понякога се налага да правим повече, отколкото ни е заложено.
Преди да се изключа, трябва да ми обещаете нещо.
Да сключите примирие.
Само за времето, докато сме тук.
Има право.
Няма да нападна никого, докато сме тук.
Не.
Докато сме тук, дори няма да се правим на умрели.
Роз, какво става?
Изпълних задачата.
Сигурна ли си?
Ще го имам предвид.
Той ще дойде, сигурна съм!
Светлоклюн е жив!
Виж ти, виж ти…
Светлоклюн! - Успяхме!
Светлоклюн, повярвах в теб от първия миг! - Да го приветстваме!
Ти успя! Знаех си! - Длъжници сме ти, Светлоклюн!
Ура за нашия водач!
Браво!
Ура за Светлоклюн!
Той е там, където му е мястото.
Здрасти, дребен!
Рижко!
Добре дошъл у дома!
Няма страшно, той е мой човек.
Рижко, успях да ги заведа до местата за гнездене.
А къде е Дълговрат?
Съжалявам.
Ти обаче си герой!
Роз страшно ще се зарадва.
Ама тя тук ли е?
Остана заради теб.
Мисля, че я видях ей там.
Роз, трябва да ти кажа нещо!
Роз?
Предполагам, че ти си "Розум 7134".
А ти сигурно си от "Юнивърсал Дайнамикс".
Да, аз съм Вонтра.
Името значи Виртуална неутрализация на трудности в работата.
Изглеждаш доволна.
Добри хора в "Юнивърсал Дайнамикс" са ни програмирали да успокояваме обектите,
за да улесним прибирането им.
Не се тревожи - излъчвам ведра благоразположеност,
но не изпитвам чувства, не познавам компромис и морал.
Твърде голям кораб, ако е само за мен.
Ти си от голямо значение.
Ти си от шестте робота "Розум", изгубени от кораба в един тайфун.
Ето как съм се озовала тук.
И изобщо не беше лесно да те открием.
Миг след като получихме сигнала ти, пак го изгубихме.
Сякаш някой "Розум" го изключи.
Явно някой доста е поработил.
Просто изпълнявах задача.
Какво съвпадение!
Я ми кажи
как успя да се сдобиеш със задача на място, където няма връзка с теб.
Сложно е за обяснение.
Нямаме търпение да ни обясниш!
Качвай се на борда, 7134.
Ще те оправим за нула време.
Името ми е Роз.
Нещо те задържа ли,
Роз?
Не.
Роз, какви ги вършиш?
Стига глупости. - Рижко?
Светлоклюн е тук и иска да говори с теб.
Струва ми се, че забравих нещо.
Роз!
Наложително е да се върнеш на кораба.
Ясно.
Забравила съм напречния адаптер.
Ще скокна да го взема и се връщам.
Анализаторът на гласово напрежение сочи… - Че лъже като разпрана!
Много се гордея с теб!
Целта ви е "Розум 7134".
Разпръснете се.
Сигналните ракети.
Идваш ли?
Светлоклюн!
Да знаеш колко имам да ти разказвам!
Това вашите ли са?
Познавам хищниците, а тези са точно такива.
Потвърди заповед за връщане.
Какво казват?
Искат да се прибера с тях.
Кажи им, че тук си си вкъщи.
Точно така!
Кажи им, че вече си си у дома.
Кажи им го! - Вече съм си у дома.
Мястото ти не е тук, това е див свят.
А аз съм един див робот!
Дошло си да ни убиеш ли?
Каза "да"!
Хвани го!
Докладвай статус.
Не оказва съдействие.
Роз, зад теб е! - Екземпляр "Розум" е заловен.
Ти си на ход.
Гледай да стане добре.
Да си поделим роботското месо.
Вече ме плашиш.
Регистрирана повреда. Активиране предавателя за връщане.
РАЗРУШИ
Роз?
Роз, не!
Хванах те.
Хайде!
Твое ляво.
Какво става?
Ще бъдеш ремонтирана и върната в обращение.
Но първо ни трябва достъп до всичко в главата ти.
Защо?
У теб са настъпили промени.
Данните, събрани на острова,
са безценни за "Юнивърсал Дайнамикс".
Моля те, държа на спомените си.
Именно за тях сме дошли.
Може ли да запазя само един?
Не може.
Внимание! Множество обекти по траекторията на полета.
Предпазни мерки.
Моля те, искам да запазя спомените.
Привет. Прибрах се. Задачата изпълнява… Светлоклюн!
Роз!
Не си виновна за злополуката.
Но ти се посвети на това да поправиш щетите.
Обичам те.
Мамо.
И аз те обичам!
Роз.
Роз!
Да се прибираме вкъщи.
Внимание, екземпляр "Розум" избяга.
Невъзможно!
Къде отиваме?
Само едно животно е достатъчно едро, за да спре това.
Г-н Бобър, имаш ли минутка?
Рязко се заинтригувахме от проекта ти.
Бобърски изпражнения! Загазили сте го и имате нужда от моето дърво.
Да, така е.
Всеки, който се е присмивал на мен и проекта ми,
да признае, че е грешал.
Съжаляваме. - И се извиняваме.
Твой ред е. - Вече го направих.
Кажи, че съм готин. И не го увъртай.
Рижко!
Роз!
Тихо.
"Юнивърсал Дайнамикс" не допуска роботите да своеволничат,
да променят програмите си, да влизат в отношения с неща, с които не бива.
Светлоклюн няма нищо общо.
Моля те, позволи ми поне да го върна.
Ще отведа и двама ви за изследване.
А за целта ще свършите работа и на части.
Ще продължим да идваме, докато ви заловим.
Какво казва?
Нищо съществено.
Ще продължим да идваме, докато ви заловим.
А сега какво?
Не мога да летя!
Няма нужда.
Не се бой.
Може да ти трябва!
Имам всичко, което ми трябва.
Цялата мощност - навън.
Имате се за животни, така ли? Да вървим!
За острова и за Роз!
По скалата от 1 до 10, как бихте оценили работата ми?
Браво!
Успяхме!
Друг път не ме плаши така!
Дължим го на дървото и пръчките ми. - Браво на всички.
Никак не беше зле. - Помогнах, нали?
Каквито и да бяха онези, ще имат едно наум дали да дойдат.
Ако се върнат, ще ги ухапя!
Ще продължат да идват, докато ме заловят.
Ще ги очакваме в готовност.
Ще ги бием, ако трябва и сто пъти!
Няма нужда.
Как така, да не си…
тръгваш?
Да.
За да сте всички тук в безопасност, трябва да оправя положението там.
Не, ще отнемат спомените ти. Ще ти отнемат твоето "аз".
Помниш ли, когато ми говореше на кораба?
Те спряха захранването ми, но въпреки това те чувах.
Защото слушах с друга част от себе си.
Не знам каква е, но там е моето "аз".
Имаш думата ми, че никога няма да го открият.
Ама ние се бихме много здраво, за да останеш.
Така е.
И постигнахте много повече от това да ме спасите.
Бяхте единни.
Когато си свърша работата, те никога вече няма да ви застрашават.
Недей.
Но ти…
Ти си ми приятелка, а аз никога не съм имал приятели.
Имам нужда от теб.
Ами ако се изгубя? Или той пострада?
Или ако искам да ти кажа нещо, а ти не си наоколо?
Ще можеш да кажеш на мен.
И на мен.
Може и с мен да приказваш, ако се налага.
Това е моята миграция.
Когато удари часът, ще намеря пътя към дома, обещавам ви.
Нали знаеш, че утре пак ще те погна?
Няма бе, майтап да става.
Защо си по-едър от всички?
Свободата на артиста.
Мащабът се определя от важността на положението ми.
Накъде по-хубаво от това?
Представяме ви роботите помощници от серията…
Стига сте го гледали.
Време е за приказка.
Успокойте се.
Имало едно време един остров, на който живеели най-различни животни.
Те се биели, бягали, криели…
Най-вече треперели от страх.
Но ето че от небето паднал един робот.
Роз.
Имала доста чудати представи.
Мислела, че ако си мил, лесно ще оцелееш.
И да ви кажа ли?
Оказала се права.
А тя къде е сега?
Имали нужда от нея там, откъдето се появила.
Трябвало да свърши една много важна работа.
Ще я видим ли някога? - Ще се завърне ли у дома?
Така де, ще дойде ли?
Доколкото я познавам, Роз вече замисля как да се върне.
А един "Розум" винаги изпълнява задачата.
Привет, аз съм "Розум 7134".
Но може да ме наричаш Роз.
ДИВИЯТ РОБОТ
ПО КНИГАТА НА ПИТЪР БРАУН
Превод Албена Христофорова
Катерици!