Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ПОВІСТЬ ПРО АЛІДУ Й ТАРУ
Чули колись повість про Аліду й Тару?
Це старий пуерто-риканський міф
про нещастя двох закоханих із ворожих племен народу Таїно.
Вони намагалися приховати роман, але кохання їхнє світило надто яскраво.
Батько Аліди про все дізнався й, розлютившись, наказав їй вийти за іншого.
Розбита горем Аліда звернулася до богів, щоб ті врятували її від такої долі.
От вони й перетворили її на червону квітку.
Тару дізнався, і його полонив глибокий відчай.
Він благав богів допомогти йому знайти її.
Тож вони перетворили його на колібрі.
Тепер кажуть, що колібрі,
що літає від квітки до квітки, —
це Тару, який шукає своє щире кохання.
THIS IS ME...NOW ОСЬ ТАКА Я ЗАРАЗ
Мати розповідала мені цю історію безліч разів.
Тож коли я була маленькою,
коли хтось мене питав, ким я хочу стати, коли виросту,
я завжди відповідала: «Закоханою».
Я хочу бути закоханою.
Та гіркий досвід навчив мене, що не всі історії мають щасливий кінець.
Друзі, ми стали
відірваними від життя борцями, духовно та психічно зламаними тваринами.
Людство ховається за маскою.
Тільки й додаємо сексуалізовані зображення та пісні до роликів,
де люди поводяться, як покидьки.
Ми не любимо одне одного. Ми не любимо самих себе.
Увага. Це не навчальна тривога.
Усім прибути до нижнього залу.
Повторюю: усім прибути до нижнього залу.
СЕРДЕЧНА ФАБРИКА
Воно розіб'ється!
Рівень пелюсток — критичний. Розрив серця неминучий.
Пройдіть до атріуму.
Запас пелюсток повністю вичерпано. Евакуацію не проводити.
Нічого не залишилося. Вони всі мертві.
Несправність систем.
Верхній ярус, звітуйте.
Сердечна фабрика зупинилася. Несправність систем.
Несправність систем. Небезпека.
ДОСТУП ДО СЕРЦЯ
Доступ надано.
Припинення електроживлення.
Запечатати внутрішню камеру.
Рівень запасу пелюсток — нульовий. Пошкодження серця — критичні.
Кохання помирає.
Знаєш, як я тебе кохаю?
Тоді вам і почало таке снитися? Після розриву?
Так, гадаю.
Я ніколи до того такого не відчувала.
Щиро кажучи, думала, що помру.
Але ж ці сни —
серця, квіти, колібрі — просто фантазії про знаки Зодіаку.
Ви такий Телець.
Який знак у дружини?
- Ми тут не про мене говоримо. - Ну ж бо.
- Лев. - Ви часто сваритеся, чи не так?
Повернімося до вас. Що з новим хлопцем?
Мій друг Майк його ненавидить.
Той цинік?
Люди не так закохуються.
- Серце розбите. - Thank You, Next Аріани.
А якщо він той єдиний?
- Скажу як є. Цей хлопець нормальний. - У світі ілюзій.
Може, друзі намагаються вас захистити.
Що думаєш? Зарано?
ІСТИННІ НОВИНИ З РЕКСОМ СТОУНОМ
Найпопулярніше питання 2012-го року — «Що таке кохання?»
Станом на сьогодні в десятку найпопулярніших входять:
«Що подивитися?», «Коли повернуть кошти?»,
«Як я тобі?», «Чому жінки вбивають?»,
«Мені хтось дасть?», «Європа це країна?»,
«Як зробити скриншот на Mac?», «Я вагітна?»
та «Чому я какаю зеленим?».
Друзі, ви не достукаєтеся.
Що ти там виглядаєш? Там нічого немає.
Знаки кажуть, що ми гарна пара. Це ти, Терези.
І що?
Твоя скрупульозність допомагає мені зосередитися.
Я скрупульозний?
Так. Знаєш, ти буваєш прискіпливим.
Як ти слухаєш це лайно?
Милий, що? Це ж комплімент.
Це означає, що ти любиш усе робити ідеально.
Ідеально?
- Чому ти... - Агов. Це ідеально?
- Ідеально? - Це надто... Припини!
Що припинити?
Чорт. Чому ти постійно мене виводиш?
Вибач.
Впусти мене!
Агов, відчини.
Я все розумію.
Впусти! Відчини двері, поговоримо.
Впусти. Поговори зі мною. Я кохаю тебе.
Чого сидиш там, удаючи жертву?
Знаєш, що це було? Ти дорослішаєш. Робиш вибір.
Як є, так є.
Кляті Терези.
Не розумію.
Терези та Лев мали б підходити. Це правило.
Нікому не подобаються п'яниці.
- Прокляття в неї з негідниками. - Проблеми з татусем.
Здається, я звідси бачу батьків дім.
Вона розумна, красива та, схоже, така сильна.
Чому їй постійно хтось потрібен?
Вона в пошуках.
Після таких емоційних гойдалок їй потрібна стабільність.
- Який жаль. - Так, мене це дуже засмучує.
Хочу просто її обійняти.
Ми шлемо їй знаки. От лиш вона їх не розуміє.
Не дивно.
Люди самодостатні. Їхні технології витіснили нас.
- Говори за себе. - Не переоцінюймо себе.
Ми — Рада Зодіаків. Проте вся сила належить зорям.
Зорі висловлюють власну волю.
Але що в найглибших закутках серця...
Те непроявленим не залишиться.
- Іноді я жую своє волосся. - Я теж.
Знаєш що? Тобі б до біса личив чубчик.
От Лев, вічно всуне свої п'ять копійок.
Якби ж ти міг трохи помовчати.
Заспокоїтися.
Нехай досліджує.
Так. Вона навчиться.
Що вона робить?
А вона ласа на кару.
Ні! Зарано!
Ти вийдеш за мене?
Поки смерть не розлучить.
Поки не розлучить.
Я ж казав, вона не може бути сама.
Можете поцілувати наречену.
Вона це робить.
- Закладаюся, вона думає, що дощ — знак. - Боже, годі.
Привітаймо молодят. Це їхній перший танець, народ.
Пан або пропав?
Пошуміть!
Покажіть кохання!
Припини.
У цього типа немає шансів.
- Третій на щастя? - Хочеш закластися?
Годі красти.
Так. Дякую.
Кохання — це...
Ну, кохання — це просто... Ви ж знаєте, що це таке, так?
Не варто сидіти й чекати кохання. Розумієте?
- Гаразд. - Ти моя мала!
Мені байдуже, кого ти кохаєш. Так.
Гаразд.
- Дружба — це любов. - Голосно!
- Я не чую. - Годі.
Тут усі кажуть, що в тебе проблема, та я так не вважаю.
Він привабливий і має добру репутацію.
Як незручно. Я нічого не підготував.
Зовсім такого не очікував.
Гаразд. Що ж, будьмо.
- Будьмо. - Ти прекрасна!
- Будьмо. - Будьмо. Так.
- Завжди. - Так.
Гаразд, будьмо.
Уперед! Хто наступний?
Не лови, він проклятий.
Цей непоганий.
Мені попередній подобався більше. Верніть.
Вона не слухає.
Знаєте, думає, що я її наймит.
Її лише робота цікавить.
А коли не працює, вона шукає роботу.
А ще захищається й критикує.
- Я вибачався мільйон разів. - Тобі все мало.
Ти не можеш просто бути щасливим?
Я просто... Я почуваюся, наче...
Чергова її річ.
Експонат у її музеї.
- Це маячня. - Така я вже є.
І ставишся ти до мене, як до лайна.
Це нездорово.
Я лиш хочу бути щасливою.
З ним я... З тобою я почуваюсь,
як удома.
Та з дому я пішла не просто так.
- Думаю, нічого не вийде. - Не...
Дякую. Мені це допомогло.
- Годі тобі. Ти ж повернешся. - Не повернуся.
- Я кохаю тебе. - Не кохаєш.
- Чорт. Бувайте, Риби. - І Діва.
І Рак. У неї закінчуються знаки.
Був уже Водолій, Стрілець.
Вражає.
Тобі подобаються Леви? Як ставишся до молодших чоловіків?
- Особисті кордони, друже. - Не можу перестати дивитися.
Це наче безперервний показ «Холостячки», і зараз четверта ранку,
і я вже перестаю судити їх, а починаю судити себе.
- Обожнюю це шоу. - Возз'єднання?
- Кошмар. - Це було так собі.
- Вона не помічає найважливішого. - Просто пролітає повз.
Так, ніби вона німфоманка, але це не так.
- Вона не така. - То це так її називають?
Гірше.
Люди такі підступні. Не мають чим зайнятися.
Вона ходитиме колами, доки не вийде...
- За межі свого фізичного «Я». - Так, вона має вийти.
Треба вчинити правильно. Розумієте?
- Це її внутрішній шлях. - Нехай гляне в дзеркало.
Чому ми не можемо їй трішки допомогти?
- Ага. - Ні.
- Точно ні. - Ні.
- Нізащо.
Ага. Тобто ні.
Вона має сама вибратися зі своєї нори.
Нам слід поважати мінливість нашого всесвіту.
- Точно. Не можна втручатися. - Не можна.
Для цього існують друзі.
- І тоді впала. - Одразу ж!
- Чому ти це сказав? - І тоді вона впала.
Що це ви тут робите?
День народження?
- З днем народження. - Дякую.
- Та не день народження. - Чорт.
- Радий бачити. - Може, сядеш?
Може, ви підете?
Що ви робите в мене вдома? Хто вас впустив?
- Може, й варто. - Ні.
- Боже, ні. - Так.
- Чорт, ні. - Так.
Досить цієї обережності. Це втручання.
- Ми тут, бо... - Бо ми про тебе турбуємося.
- Чорт. - Вибач.
- Мені піти? Я піду. - Ні.
- Я йду. Так. - Ні.
- Точно, тобі краще піти. - Ні.
- Ні? Упевнена? - Милий, ні. Прошу, залишся.
- Добре. - Що за придурок...
- Це ненадовго. - Упевнена?
- Так, присягаюся. - Гаразд.
Добре. Може, тепер скажете мені, чому ви думаєте, що мені потрібна...
- Боже. Усе добре. - Е, ні.
- Ні. - Як мило.
- Тобі слід піти. - Клятий хлоп.
- У мене є дозвіл! - Боже!
- Спокійно! - Хто це?
Пістолет іграшковий.
- Іграшковий? - Я лиш хочу...
- Іграшковий. - Що?
- Дайте мені з ним поговорити. - Які нарвані.
- Гаразд. - Добре?
- Скільки йому? - Це некоректно.
- Ти маєш піти. - Покажеш дозвіл?
- Гаразд. Чекайте. Тримайся. - Так, спокійно.
Він охоронець.
- Охорона? - Ага.
- Так. - Справді?
Усе ж має бути під захистом.
Що ми тут робимо?
- Я піду, гаразд? Так, знаю. - Ні.
- А ти подбай про це все. - Ні, прошу.
- Так. Люблю тебе. - Прошу, не йди.
- Бувай! Адіос. - «Люблю»?
- Не йди. - Я прийду. Подзвони.
- Добре. Люблю тебе. - І я.
Він її любить.
- «Люблю»? - Не любиш.
- Ні. Брехня. - Що?
«Люблю»?
Гаразд, покінчімо з цим.
- Чорт, ти серйозно? Цей хлопець? - Боже, ми просто гарно проводимо час.
Ми бачимо знаки.
Які ж?
Скажімо, ти вирішила загуляти у вівторок.
Це не знак. Я свої знаки знаю.
- Гаразд. Річ не в цьому. - А в чому?
У тобі. У твоєму прагненні перебувати у стосунках.
Боже. Ми просто гарно проводимо час.
Він такий: «Люблю тебе, крихітко», а я така: «І я тебе».
Це й усе. Це не по-справжньому.
Ти, можливо, залежна від сексу.
Що? Боже. Припини.
Можливо.
Та я серед нас наймоногамніша.
«Ти залежна від стосунків і бігаєш від одного до іншого».
Гаразд.
У тебе проблема.
Це в мене проблема?
У тебе не було стосунків від шостого класу.
Ти бігаєш від партнера до партнера, лиш би ні з ким не зближуватися.
Ти цілими днями думаєш про свої почуття. Ти пишеш у голові романи.
Деякі не лише в голові.
Для тебе суперечка — це цікавіше, ніж секс.
І що?
А ти, клептоманко, навіть у собі не можеш знайти гармонію.
- Це було боляче. - Боже.
Усе гаразд. Усе добре.
Що поганого в тому, що я хочу провести з кимось своє життя?
Чому всі поводяться так, наче це божевілля?
Постаріти разом.
Що я роблю не так?
Це дуже романтично, але це не справжнє кохання.
Знаю, любий.
Як ви ставитеся до втручання?
Вони лиш хочуть допомогти.
Я знаю, що вони про мене кажуть. «Безнадійна романтика, слабкість».
Але я не слабка.
Треба мати неабияку силу, щоб вірити у щось
після того, як падаєш лицем у грязюку.
А я падаю і падаю. Джо, я вірю в магію.
Вірю, що з хорошими людьми трапляється хороше.
Я вірю в споріднені душі, у знаки, у колібрі.
Вірю, що кохання безсмертне, а вічність реальна,
і поки я можу...
Час скінчився. Повернемося до цього наступного тижня.
Дружина дзвонить, секунду.
Привіт, люба. Я з пацієнткою.
Ти знову з нею працюєш? Я ж тобі казала відмовитися.
Гаразд.
Перегорни цю сторінку.
Ти тільки даєш поради...
«Клуб анонімних закоханих»? Жартуєте?
Ми роками колами ходимо.
Скільки ви ще будете битися головою об стіну?
- Спробуйте. - Ходімо, Флафі.
Ми ж не...
Немає навіть часу, щоб розслабитись і насолодитися.
Усе в тебе серйозно та складно.
Якщо я тисну, це означає, що я хочу все покращити.
Я хочу, щоб нам було краще. Щоб тобі було краще.
Звісно, я здіймаю галас. Як інакше?
І здійматиму, поки ти не станеш тим прекрасним, яким маєш бути й будеш.
Ти не знайдеш нікого такого ж, як я.
Ніхто в тебе так не віритиме й не любитиме, як я.
- Я це знаю. - То в чому проблема?
Думаєш, якщо повернусь, усе нормалізується?
Що зміниться? Щось зміниться?
- Ми обоє будемо неправі, ми програємо. - А не можемо виграти?
Боже. Я...
Мені подобається Голлівуд, Еліс Фей. Що тут не так?
Не треба, прошу.
- Вона дивиться це щодня... - До четвертої ранку.
Вона принаймні не вибирає нову весільну сукню.
- Вона зламалася. - Хіба?
- Це клич про допомогу. - Починаю дев'ятницю.
- Ну ось. - Боже, прошу, допоможи моїй дівчинці.
Допоможемо ж їй. Нехай її кохання чогось вартує.
Ось про що я говорю.
Нехай підніметься. Вона мусить встати й розібратися.
Зрозуміти себе, заглянути всередину й виправити помилки,
вирватися з-посеред цих марень і піднятися в небо.
Як сказала б моя подруга Мая Енджелоу: «Коли знаєш, хто ти є,
ніхто не може змусити тебе бути іншою».
- Оце удар. - Ось що нам потрібно. Амінь.
Має спрацювати.
Мене вражає, як довго може доходити до людей.
Це «Клуб анонімних закоханих». Дякую, що приєдналися.
Сьогодні серед нас нове лице.
- Привіт. - Вітаю.
- Привіт. - Привіт.
Я не знаю, як це працює. Мені просто говорити?
Чому б не почати з того, що тебе сюди привело?
Гаразд.
Останнім часом я погано сплю.
Я завжди погано спала.
Коли була маленькою, я спала в одній кімнаті із сестрою.
Я дуже заздрила їй,
адже вона спала так міцно, як у сплячці.
А я просто лежала й думала:
«Як комусь удається так спати?»
Коли твоє серце ніколи не спить...
Гадаю, моє серце не спало ніколи.
Якось його розбили.
Давно.
Усі мої друзі казали мені зупинитись і...
Я серйозно.
...деякий час побути на самоті. Відпочити.
Тобі слід побути самій.
Я так не зробила.
І ось я тут: пройшло десять років, позаду три розлучення.
Мій психолог мене відшив. Залишилися тільки я та Флафі.
Знаєте, я колись думала, що з усіма щось не так.
Але тепер думаю,
що проблема в мені.
Твоя історія — це було сильно.
Дякую.
Ми тебе побачимо наступного тижня?
Маєш враження, що ніхто тебе не розуміє.
Я сама себе не розумію.
МОЄМУ КОХАННЮ
Час забути давні дитячі міфи та казочки.
Як про Аліду й Тару.
Може, колібрі свою квітку ніколи не знайти.
Ми всі за тебе переживали, і...
Де ти була?
Боролася.
Таке життя, еге ж? Кудись ідеш?
Так, на терапію.
- О, добре. - Він узяв мене назад.
Виявляється, ти мав рацію.
Немає ніяких споріднених душ.
Ніяких знаків, ніяких «жили довго і щасливо».
Це безглуздя.
Ні.
Не будь такою впевненою.
Це для тебе. Це — завдяки тобі.
Запрошення на весілля. Можете собі уявити? Він одружується.
- Той цинік? - Так, Майк.
Ви підете?
Ненавиджу весілля.
Сьогодні мені наснився сон.
- Дивний сон. Інший. - Розкажіть.
Я була вдома — у своєму старому районі, де ми зростали.
КАСЛ-ГІЛЛ
І там було темно, туман — до біса моторошно.
І там були всі мої старі друзі.
Агов, дивіться. Зіронька повернулася.
Привіт.
Бачу, це досі ваше улюблене місце.
- Я знав, що вона повернеться. - Знаєш.
Ти казав, що вона з Бронксу не вилізе.
Дражнили мене, бо я туди не поверталася.
І Луїс там був.
Ваше перше кохання?
ЛУЇС
Так.
Але він старий. Каже мені...
- Квіти у Бронксі не ростуть. - А я йому...
Іноді ростуть.
А тоді що?
Я продовжую йти.
І в мене з'являється відчуття, що хтось мене переслідує.
Та щоразу, як обертаюся, нікого.
Я хвилююся все більше й більше.
Тож починаю йти швидше.
І опиняюся навпроти ботанічного, біля свого старого дому.
Я знаю, де це.
Я глянула у вікно.
І що там побачили?
Червоні троянди.
- Як в історії про колібрі? - Ні, як у сні про сердечну фабрику.
І поки я на них витріщалася, на мене почала насуватися тінь.
І раптом вона мене зачепила.
- Я не хочу. - Продовжуйте.
- Ні, я не... - Хтось вас зачепив.
Хто це?
Це я.
Але я маленька — мені років вісім-дев'ять —
уся брудна та вкрита порізами й синцями.
Вона щось казала?
Мене недостатньо любили.
Мама й тато?
Ти. Ти покинула мене.
Вона зла на мене.
Що б ви сказали тій дівчинці?
- Я люблю тебе. - Ні, ти любиш усіх, крім мене!
- Ні. Я люблю... - Брехня!
Ей. Ні.
Я люблю тебе.
Але вона каже...
Скажи це ще раз.
Я люблю тебе.
Що ви хочете їй сказати?
Пробач мені.
Запас пелюсток зростає.
Загерметизувати камеру.
Перезапуск серця.
Сердечну фабрику запущено.
Сердечні системи відновлено.
- Їй вдалося. - Справді вдалося.
Повірити не можу. Я плачу.
Чорт. Це світло гаряче. Таке яскраве. Але приємно.
Казочки. Люблю щасливі кінцівки.
- Не будь таким огидним. - Не вірю, що це сталося.
Знаю. Мені теж не віриться. Як це сталося?
На молекулярному рівні через те, що атоми притягуються одне до одного,
ми відчуваємо, як любов уплітається в нашу природу.
- У природу. - Ми складаємось із зоряного пилу.
- Із зоряного пилу. - Із древньої енергії зірок.
- Ага. - Усередині нас — молекулярний танець?
Це — теж любов.
Це єднальна сила, що творить гармонію в розділеному світі.
- Гаразд, любий. - У світі конфліктів.
Мир — це любов. Прогрес — це любов.
Віра — це любов. Ти — це любов.
- Ти мене заткнув? - У чому річ?
- Помовч. - Ми стали свідками...
- Чуєте це? - Дзвонять весільні дзвони.
Що в неї за тяга на весілля?
Чудова сесія.
Забув спитати. Як пройшло весілля?
Було гарно.
Добре, що не моє.
Там були всі друзі. Ціла компанія.
Агов, народ. Час настав.
Майк так хвилювався. Це було мило.
Ви ходили самі чи мали компаньйона?
Я сама.
Було приємно бути самою.
Рада була бачити стільки закоханих.
Це нагадало мені, що кохання десь є.
Я була справді рада за них.
Пам'ятаю, як думала, що маю прекрасних друзів,
чудове життя.
І мені добре самій із собою. Я щаслива.
Що б не сталося, хто б не трапився,
і навіть якщо нічого не буде, мені добре.
Надворі падає дощ. Якщо треба підвезти...
Гадаю, поїду автобусом.
Мені подобається дощ. Чарівні там трапляються речі.
Гаразд, пані Незалежність.
Усе ще чекаєте на великий знак від усесвіту?
Завжди.
До наступного четверга.
Що ви робите?
Не можна здаватися.
Не здаватися.
Чули колись повість про Аліду й Тару?
ЗА МОТИВАМИ АЛЬБОМУ ДЖЕННІФЕР ЛОПЕС THIS IS ME...NOW
Хуаніто, ти мене соромиш. Я з пацієнткою.
Згодні? Ще були б не згодні, чорт забирай.
Ти подумав, перш ніж це сказати?
Чи так просто сталося?
Вони залежні одне від одного.
Вона — соняшник.
Треба зробити все якісно. Не напартачити.
- Ага. - Прошу.
Це чи не найдивніша річ, що я робила у своєму житті.
Мені треба подрімати. Ви мене втомили.
Це кохання.
Провокуватимеш бика — отримаєш роги.
Любов завжди буде з тобою.
- Це правда? - Ні.
Я читала статтю про те, як тіло людини адаптується до розбитого серця,
і там багацько переваг перебування на самоті.
Цього не вдати, кажу вам.
Любити себе означає ніколи не мати потреби сказати: «Я самотній».
Ти можеш спуститися до бару у фойє,
замовити устриць, мінеральної води і піти спати усміхненим.
Навіть якщо офіціантка була нахабною, як вуличний хуліган.
Адже лише ти можеш дозволити любові в серці померти,
а дозволяти любові померти не слід.
THIS IS ME...NOW ОСЬ ТАКА Я ЗАРАЗ
- Добре. - Ага.
А ти? Ось так.
Добре.
- Добре. - Що?
Гаразд. Добре.
Годі!
- У тебе трохи тут. - Більше не треба! Добре.
Ні! Більше не треба.
Ні!
Переклад субтитрів: Данило Качмарський
Творчий керівник Юрій Лаховський